törvényeink' története az áhpádok .\i<att. 79 



A' 6-á. fejezet , mcllyben a' királyi méltósághoz tartozó javak, 

 katonák, szolgák, és akárminemií jószágok attól elvonatiii vagy kegye- 

 leinképcu felkérctni tilalmaztatnak. — E' törvényben vagyon megvetve 

 a' koionajószágok' elidcgenítlietlcnségének alapja. >i 



A' 12-A. fejezet , liogy ha ki megvetvén a' kereszténységet, elle- 

 ne vét, és a' püspök által reá mért büntetést kiállani makacsul nem 

 akarja: a' királynak, mint kereszténység' védőjének Ítélete alá adassék 

 át. Itt ismét egy nyomát találjuk királyaink' egyliázpártfogói hatalmának. 



A' 13, 14, 16, 36, 37, 46, 47, 48 és 49-d. /9V;:Píek az em- 

 berölésnek, és arratörekvésnek büntetéséről. E' törvényekben az em- 

 berölést szántszándékosra, és véletlenre, amazt ismét feleségen, más 

 szabad személyen, és szolgán elkövetettrc , és a' szabad személyen elkö- 

 vetettél karddal véghezvittre , és közönségesre osztva találjuk. A' vé- 

 letlen , cas/íw/i* emberölésre az egyházi böjtön felül 12 arany penza, a 

 szántszándékosra hasonló böjtön túl; ha férje hitvesét megölé , ha gróf 

 volt 50, ha tehetősb vitéz 12, ha pór, 5 tinó; — ha szolga öletek meg, 

 a' mint vagy szabad személy, vagy más' szolgája volt a' gyilkos, annak 

 az első esetben ugyan egész , a' másodikban fele ára , mellyet a' bűnös 

 szolgának ura letenni tartozék; — ha továbbá szabad személy fosztaték 

 meg életétől, 100 arany penza, mellyet, ha más' szolgája volt a' tettes, 

 ismét annak ura volt köteles lefizetni ; — végre ha ki mást karddal öle 

 meg, ugyanazon karddali lenyakazás volt szabva büntetésül. A' karddal 

 történt élet' elleni minden törekvés is szinte szigorúan fenyítetik, je- 

 lesen a' megcsonkítás hasonló tag' veszteségét, a' megsebesités szántszán- 

 dékos emberölésnek egész váltságát , sőt a' puszta, 's minden sértés 

 nélküli kardkirántás is, ha dühös indulattal történt, a' szántszándékos 

 emberölés' fél váltságát voná maga után. 



A' l5-d. fejezet , melly az eskütörésre, egyházi böjtön túl, kéz- 

 veszteséget rendel; kezét azonban az előkelő 50, a' pór pedig 12 tinón 

 megválthatá. 



A' 19-d. fejezet , hogy a' szolga vagy szolgaleány ura vagy asszo- 

 nya ellen semminemű vétségben vádló vagy tanú ne lehessen. 



A' 20-á. fejezet , hogy senki, se gróf, se vitéz, miles, szabad sze- 

 mélyt szolgaságra vetni ne merészeljen, máskép tulajdonából annyival 

 bűnhődjék. 



