TÖnVÉNYEINK' TÖRTÉNETE AZ ÁUJ'ÁDüK ALATT. 81 



A' 2fi-d. fejezet , mcllyben azon esetre, lia ki feleségét inegntál- 

 ván, az országból kiszoknék, az elhagyott nőnek ugyanazon jog tulaj- 

 donitatik, nielly fennebb a' valóságos özvegynek, mind férje vagyoná- 

 nak megtartására, mind az illendő kiruháztatásra nézve, ha férjhezmen- 

 ni, mi szabadságában álla, akart volna. 



A' 29 — il-d. fejezetek a' tolvajságrtíl, mellyek szerint a' szolga 

 dsó lopásáért orrát, másodikért fíileit, harmadikért életét veszté el, a' 

 szabad sorsú személy pedig első tolvajságáért eladaték, és ha eladatása 

 után ismét orozott, szolgai torvény szerint Ítéltetek, szabad levén mind- 

 azáltal valamint szolgának orrát és füleit öt-öt tinón, ügy szabad ember- 

 nek első vétkénél szabadságát megváltani; sőt ha férjes asszony köve- 

 tett el tolvajságot, azt férje az eladástól másodszor is megválthatá. 



A' 30-d. fejezet , hogy ha ki ellenséges indulatból más' épületét 

 elégeti, a' kár' megtérítésén felül olly 16 tinóval bűnhődjék, melly 60 

 aranyat megér. 



A' 3 I-d. fejezet , hogy a' boszorkány első tettéért böjt és taní- 

 tás alávettessék, másodikért a' böjtön felül mellén, homlokán és há- 

 tán szentegyház' kulcsaival bélyegeztessék, harmadikért a' biráknak adas- 

 sék át. 



A' 32-d. fejezet , melly a' méregkeverőt Ítélettétel végett a' meg- 

 sértett személynek vagy szülőinek hatalmába adatni , a' varázslót pedig 

 püspöke által vesszőzéssel jobbítatni parancsolja. 



A' 33-d. fejezet, mellyben más' házának megtámadása kemény 

 büntetés alatt tilalmaztatik, a' büntetés' mennyiségének kulcsául a* vét- 

 kesnek nag3robb 's kisebb tehetsége , és a' hatalmaskodásnak fokozata 

 vétetvén. 



A' 34:-d. fejezet , melly azt rendeli : hogy minden tíz-tíz helység 

 szentegyházat építsen, 's azt illendő jegyjószággal ellássa, — egyházi 

 ruhákról a' király, áldozó papról és könyvekről pedig a' püspök köteles 

 levén gondoskodni. 



A' 35-d. fejezet , melly által szent királyunk egész tanácsának 

 kérésére megegyez abban, hogy mindenki egyenlőképen mind tulajdonát, 

 nünd a' király' ajándékát, kivévén a' mi a* püspökséghez vagy várme- 



M. T. T. ÉVK. VI. 2. 11 



