a' magyar nyelv' törtknetének. vázlata. 'i63 



inaskodott elvégre is a' teher alatt feltörekvő nemzeti életfa, fakadás- 

 iiak indült, és szerte terjesztvén terebélyes ággallyait, önerejéből 

 kezdte felfesletni a' biinbőkat, mellyek önteremtő magvait meghozzák. 

 lm csak imént kezdenek liasadoziii ama' virágbimbok, és ha magunk 

 egyesült erővel nem vagyunk : nincsen őr , nincs kertész , ki megőrizze 

 azokat egy véletlen dér vagy egy leforrázó kora aszály ellen. A' tót és 

 német nyelvek' folyamai kiapadhatlan tápot nyernek nagy nemzettenge- 

 rök' özönéből, hasonló veszély őket nem fenyegetlieti. De mi itt állunk 

 egyedül , minden verség , minden rokonság nélkül , nemcsak hogy elszi- 

 getelve nem , sőt sünien ellepve idegen nemzetek' sebesen növekvő er- 

 deitől, miként a' lassan gyarapúló tölgy a' havas' télen nyáron egyaránt 

 zöld, hirtelen serdülő fenyvesei között. Magunknak tehát, és niin- 

 erőnkkel szükség magunkat védenünk, dér és aszály, ború és fergeteg, 

 elenyészet és elkorcsosulás ellen. 



Ezen alaptételt nem hiszem hogy kételje , nem hiszem hogy szót 

 emelhessen ellene valaki, ha a' magyar nyelvet, az egész föld' kereksé- 

 gén egyetlent, azon nemzettel, mellynek lelkét tolmácsolja, a' Dniepe- 

 ren átköltözte óta, történeteiben hűven kisérte. De nehezebb a' felelet 

 a' kérdésre : miként intézzük úgy , miként rendezzük e' nemzeti szemfé- 

 nyünk' védelmét hogy, midőn a' külső befolyás' megrohanásai ellen biz- 

 tos állásba tenni ügyekszünk , ne gyöngítsük a' nemzeti értelmiséget , ne 

 az idegen ajkú nemzeteknek nyelvünk iránti vonzalmát, 's az ezeken 

 alapuló nemzeti jólétet és sokat bíró erőt. Kényszerítő eszközök ritkán 

 termik meg a' várt, a' reményit gyümölcsöt, kivált hol ész és szív, és lélek, 

 és ezeknek tolmácsai ellen iránylanak. Ki gátolhatta meg valaha az elme' 

 megleshetlen működéseit ? ki tarthatta féken a' szív' rejtélyes vonzalmait 1 

 megtilthatjuk-e nem másnak, de minmagunknak, hogy ne gondolkoz- 

 zunk? megtilthatjuk-e, hogy ne erezzünk? Míg ép test és lélek együtt 

 van az emberi alakban, mind ez mind amaz gátolhatatlan, mert állató 

 részét teszik azon lénynek , mit embernek nevezünk. Már pedig ha ész 

 és szív gátolhatatlan, miként lehetne meggátolni az ember' ama' két alko- 

 tó része' elválhatatlan szülöttét 's tolmácsát, a' nyelvet! Szent tulajdona 

 a' nyelv minden nemzetnek, és keserű bosszú van kitűzve zászlóul véd- 

 falain a' megtámadó vagy tolakodó ellen. ím Róma' fiai rátolták nyelvö- 

 ket, pedig a' műveltség' legfőbb fokán állott nyelvüket, az ismeretes 



