268 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 



Nyelvemlékeink tehát, mellycket az Árpád királyok' korából 

 felmutathatunk, csekélyek; és pedig csekélyek annyira hogy, ha pár- 

 huzamot vonunk más nemzetek' e' korbeli nyelvemlékeivel, lehetlen 

 egy szívepesztő sóhajtásnak keblünkből fel nem szakadnia. Az egész 

 300 évnyi hosszú időszakbúi nincs egyebünk ama' néhány sorbiil álló 

 két halotti beszédnél , 's Béla király' jegyzője' iratkájában és némelly 

 okleveleinkben előforduló tulajdon neveknél. Azt gondolnók : tán a' 

 következő két század , hol előkelő nemzet valánk az előkelő nemzetek' 

 sorában, hol fegyverünk Nápolyt megreszketteté , és Ausztriát és Cseh- 

 országot hódolt tartományaink közé számolók, tán e' kétszázad, mon- 

 dom, busásan kipótolja a' hiányt, mellyet az előbbiekben éreznünk 

 kelleték. Koránt sem! E' két század alatt alig tűnik fel ismét egykét 

 nyelvemlék, és ez is nem bent a' hazában, ez is Bécsben, ez is Mün- 

 chenben; és ez sem eredeti, hanem csak szolgailag utánozott forditás 

 a' nemzeti nyelvet a' köz élet' minden ágaiból kitoló latinból. Süomo- 

 rú vallomás, de mi kereken elmondhatjuk, hogy a' XV. századig egy 

 sor iratot sem vagyunk képesek előmutatni, mellyről bátran állíthat- 

 nók : ez eredeti magyar gondolat-kifejezés és nem idegen szószerkezet' 

 utánzása. A' Mohács utáni napok és évek következnek. Mit szóljak 

 ezekről! ,, Nemzeti nagy lét iin1i' nagy temetője, Mohács !" mWiént koszorús 

 költőnk nevezi ; Istvánffy' tanúsága szerint : „Nemzetimii hajdani fé- 

 nyét, nemességünh, ritézségimk' virágát, és minden erőnket egyetlen csa- 

 pással elnyelte ; és hezdők lemoshatlan gyalázatnnhra viselni és tűrni majd 

 a' vad tiépeli szenvedhetlen igáját , majd az idegenek' szolgaságát." Pár- 

 tokra szakadt a' nemzet' maradványa, politicai mint vallási hitében. Más 

 népeknél nemzetiséget és tudomán}'os világot terjesztett az újított val- 

 lás, nálunk csak nyomorúságaink' halmazát tetézte. Kik Ferdinánd mel- 

 lé állottak , a' nemzet és nemzeti nyelv' ellenségeinek tartattak , kik 

 pedig Szapolyay' zászlója alá esküdtek, a' catholicismus' bajnokainak 

 nézettek; és így az új vallás és nemzetiség, egymást emésztő ellensé- 

 ges viszonyba jöttek. Ferdinándnak, mindjárt elválasztatása' első hő- 

 napjában, köz hirdetményt kellé kibocsátnia a' felől hogy ő a' magyar 

 nyelvet és nemzetet ereje 's tehetsége szerint fel fogja tartani; János 

 király pedig ezt konkolyhintésnek nevezte a' jó' örve alatt, miszerint 

 a' magyar nyelvet és nemzetet annál könnyebben ki lehessen irtani. így 



