272 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 



mit sem tud, és már ismeri anyját, atyját, dajkaját, habár nevezni 

 nem tudja is; és midőn beszélő tehetsége kifejlik , magáról sokáig har- 

 madik személyben, a' határozatlanban szól, mert nincs önismerete. így 

 kellett tehát ennek lenni az elsó embereknél is. Látta az első ember az 

 érzékei alá eső tárgyakat , nevezni nem tudta , küvetkezéskép névhelyet- 

 tesekkel kellett azokat jelelnie. És innen van, hogy nyelvünkben har- 

 mad személy tulajdonképen nincs, hanem azt mindenkor a' ragatlan tő- 

 szó képviseli; hogy nyelvünk' egész rendszere a' névhelyetteseken mint 

 sarkakon fordúlmeg, 's hogy a' magyarázó név rendszerint eleibe tétetik a' 

 magyarázottnak , mik mind csalhatlan jelei annak , hogy e' nyelv' erede- 

 tét az emberi teremtetés' első korára kell felvinnünk. Lehet-e egysze- 

 rűbb dolgot képzelni , mint hogy a' személyi névhelyettes' gyöke egy 

 egyetlen betű legyen, még pedig magánhangzó, és oUy betű, meliy 

 minden magánhang-alakot felvegyen, miként ez nyelvünkben az o be- 

 tűvel, a' személyes névmás' harmad személyével, történik. És lehet-e 

 egyszerűbb és természetesebb dolgot képzelni , mint hogy ezen o betű, 

 mint már a' személyes névmás harmad' személye, a' másod személy' 

 jellem -betűjével a' rf-vel, mellyel vagy ezen vagy t vagy sz alakban 

 majd minden nyelvben feltalálunk, a' rf-vel mondom, csatlakozva, az üd 

 másod személyt, így az m jellem -betűvel az üm első személyt adja; 

 többesben pedig egyetlen k betűt vegyen maga után. Különösnek tetszik 

 ugyan már ma a' személyi névhelyettes' illy alakja: 



ő, öd , üm , ök, ödk , ömh ; 

 de nem tetszik különösnek, kivált a' palóczoknak, s némelly dunántú- 

 liaknak , mihelyt magyarázó járulékul valamelly főnév , pl. szűr tétetik 

 eleibe, 's ezzel együtt hangoztattatik , így: 



szűr-ö , szűr-öd , szűr-öm , 



szűr-ök, szűr-ötök, szűr-önk. 

 Számtalanok nyelvünkben az illy egyszerűségek, a' legkövetkezetesebb 

 rendszerrel párosulva, mik annak kimondhatlan régi voltát tanúsítják. 



Milly gondolkozó észre mutat pedig egyes szavaink közt : a' tiaj>- 

 nak a' iiap-tó\, a' /id/á-nak vagy hónapnak a' hold-tú\ elnevezése, 

 minthogy egy nap csak addig tart, míg a' nap le nem száll, 's egy Ad- 

 nap csak addig, míg a' hold be nem végzi rendes fordulatát ; milly alapos 

 név a' szív, vagy szű, melly a' vért magába szívja és ismét kibocsátja. 



