A MAGYAR NYELV TÖRTÉNnTENEK VÁZLATA. 273 



teliát mintegy megsai/n,- milly szép a' szií-tii\ sitúrinuzott sziiz , kinél 

 még a' szív' tisztasága a' fő jellem ; és milly nagyszerű magának a' szül- 

 és-nek is a' szű-t6l ercdeztetése ; az ér, melly szerteágazik a' testben, 

 az innen származott: er-ed ige, 's az errfo főnév; — a'^/o, mi magasan 

 van, honnan a'/oíge, mi a' melegtől fölbuzog, 's Si föl vdgy fel igeha- 

 tároző, melly tői szőtagfordítással lett a' le, mi ellenkezője a'/e/-nek; 

 és aztán a' /ó7-től a,' föld főnév, 's a'/o főnévtől a' föd vagy fed ige; — 

 az apa, ki mintegy ajjadás-nak indul, míg a.' fiú vagy vitt áti?t'-ja ma- 

 gát az élet' ezer bajain, s az asszo/iy elaszszik , míg a' leá/ii/ lesz aw-gy 

 és anya; — az aj , a' nyíl' rovatéka, honnan az ajk , a szájnak, és az 

 njfó a háznak nj'ilása, az áhit ige, 's az ájtatos melléknév; — a' haj, mi 

 hajlékony, és a' hajlong , mi hajszálként inog; a' /le vagy héj mi annyi 

 mint üres, honnan a' héja, mi a' tág üregben rüpked, a' hiú, a hitvámj , 

 kiben nincs szilárdság 's htuzih vagy hízili , ki üres a' gondtől. 



Csekélyek, mint mondám, az Árpád királyok' korabeli nyelvemlé- 

 keink, 's így lehetlen nyelvünk' akkori állapotját 's azőtai lépcsőnkénti 

 változásait egész lényegében felfognunk; azon csekélységek' nyomán is 

 azonban biztosan állithatjuk, hogy az, alapelveiben 's szép rendszerében 

 rendületlenül megmaradt mind e' mai napig. Mélyebb hangokat találunk 

 ugyan nagy részt a' mai magasb magánhangzók helyett , miként azt az 

 ázsiai vadon' fiai' jelleme megkiváná; — dentű mogyer , Budu-vár, hetii 

 inogyer , Himgu , álmu , szereimii , Emesii , Szabolcsú , Kundu , Und , Ta- 

 sit , Lélii , Havas , Almus , Temüs , Szomiis , Si/jú , Budrug , Tuhata , 

 Turczal , Sátiirhalmu , Szénitholmu , Himüs-udvor , Czubitr , Ipul , Zo- 

 gyea neveket olvasunk Béla király' névtelen jegyzőjenéi: döntő magyar , 

 Budavár , hét magyar , Ung , álm vagy álom , szereim , Emes , Sza- 

 bolcs , Kandó , Ond , Tas , Léi , Havas , Almos , Temös , Szamos , Sa- 

 jó , Bodrog, Tahta, Tarczal , Sátorhalam, Szénhalam, Himös-udvar , 

 Czobor , Ipoly, és Zagyva helyett, miket bár kellemes hangzatoknak 

 nem mondhatunk, a' hatalmast és bámulatost tőlük meg nem tagadhat- 

 juk. Halljuk csak a' már ismeretes halotti beszédet úgy, miként azt, 

 az én nézetem szerint, helyesen hangoztatnunk az akkori Írásmód sze- 

 rint kell: „Látjátuk feleim, szümtükhel mik vogymuk! Isa pur és kho- 

 muv vogymuk. Mennyi milosztben terümtéve eleve miv isemüküt Adá- 

 mut, és odutta vola neki paradicsumut házoá. És ménd paradicsumben 



M. T. T. ÉVK. VI. 2. 35 



