276 a' magyar tud. társaság' értekuzései. 



ságnak törvényével, vegyed meg és bírjari, lia kedeg kelletlen teneked, 

 azt énnekem megmondjad , hogy tudjam mit tennem kellessék , mert 

 senki nincs rokona tóledtól mégválván ki elő vagy , és tó'lemtől ki má- 

 sod vagyok" stb. 



Egészen ezen hangon beszél a' müncheni codex. ím a' példa Lu- 

 kács evangélista' 1 0-dik fejezetéből : „Feltekéntvén Jézus monda: némi- 

 nemő ember száll vala lii Jeruzsálemből Jérichóba, és esek tolvajok kö- 

 zibe , kik es megfoszták őtet és csapások réjá vetvén elmenének fel-ele- 

 venén hagyván. Történek kedeg hogy némelly pap szállana le azon úton 

 és látván őtet elmulá. Azonképen es a' levita mikor volna az út mellett 

 és látván őtet elmulá. Néminemő Samaritánus kedeg utat litalván juta 

 i'í hozjá, és látván őtet irgalmasságra rezzeszteték , és megközelejtvén 

 megkütözé ő sebeit, beléöttvén olajt és bort, és vetvén azt ő barmára 

 monda a' stállőtartonak hogy ő szorgalmasságát viselné" stb. Gyünyöní 

 sajátságai tolulnak ugyan elő a' nyelvnek csak az itt idéztem néhány so- 

 rokban is , de hiszi-e valaki hogy őseink Mátyás király' korában így be- 

 széltének? és nem észreveszi-e mindenki hogy e' beszédekben Latium' 

 szülötte pompázik magyar köntösben, kinek miként külseje egészen 

 nemzeti, lígy belseje teljesen idegen. És illyenné válhatik lényében is 

 a' nyelv ha felette a' nemzet' nemtője hiíven nem őrködik. 



Száz évvel továbbra, János király' halála utánra, vessük figyel- 

 münket. A' mohácsi vész , főként pedig Budának 's vele az ország' na- 

 gyobb részének török kézre jutása után , tanító intézeteink elparlagúlta- 

 nak. A' harcz' mezeje volt leginkább hol a' hon' fiai gyakorolni ügyekez- 

 tek magokat. Karjokat kardhoz nem tollhoz edzették , 's a" nyelv vál- 

 tozatlan, ősi müveletlenségében maradt apáról fiúra, úgy, miként az 

 anyák képesek voltak azt átültetni gyermekeik' hajlékony szivébe. — 

 Más nyelv nem uralkodott, nem uralkodhatott. így történt hogy a' hont 

 és nemzetet is járnia alá hódító török a' magyar nyelvet nemcsak hogy 

 meg nem bilincselhette, de maga is meghajolt előtte, s diplomaticus 

 nyelvűi vette azt fel ; és így történt hogy az ország' védhelyeiben tanyá- 

 zó német parancsnokok is, miként Salm Egino gróf, gyakran e' nyelvet 

 választák közlekedési eszközül. Magáén kívül más nyelvet nem értett a' 

 nemzet, máson tehát vele boldogulni lehetetlen volt. Minő lábon állott 



