280 A MAGYAR TUű. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEF. 



kételenségből indíttatott okait sok szóval Kea;yelmed előtt számláljuk. 

 Mind az(5rt: hogy tökéletesen és bizonyosan elhittük azt: hogy eddipf 

 ezeknek módját és folyását régen megértette , — eredetének okait pedig, 

 minthogy Kegyelmed az ország dolgaiban, nem csak közönségesképen, 

 hanem elöljáróul és igazgatóul forgódott, nem kevés időtől fogván eze- 

 ket következendőknek lenni eleve látta. Minemű igazságunk legyen 

 azért, elfogyott nemzetünknek teljességgel leromlott szabadságának meg- 

 keresésére, maga Kegyelmed jói érti, elannyira: hogy még magyarok- 

 nak is csak alig merészeljük vala immár magunkat mondani , vagy ugyan 

 szégyenljük vala is, annyira elfogyott vala minden hitelünk és becsüle- 

 tünk a' német nemzetségnél. Jószágunknak és nemes házainknak, Ma- 

 gyarország végházainak vagy egy vagy más szín alatt való foglalása , vé- 

 neknek, fő és köz rendnek becsületlenségben való tartása, a' mint ezek- 

 ben szemünkkei láttunk és megtapasztaltunk , mi szükség sok szóval 

 azokról emlékeznünk ? Minekünk penig , minden törvény nélkül , hatal- 

 masul , álgyúkkal taraczkokkal várainkra való jövetellel — mert azokkal 

 kergetének el az Ő Felsége hűsége mellől — életünknek megoltalmazá- 

 saért mit kelletett próbálnunk? azt is , elhittük, hogy eddig mindenké- 

 pen érthette Kegyelmed. Igaz igyünkben az szent Isten mint vezérlett 

 és oltalmazott légyen, sőt minemű szerencsés előmeneteleket adott ha- 

 dainknak , minden emberi gondolat és reménység felett , csak az egy 

 Istennek nagy hatalmának egyedül tulajdoníthatjuk ; nem lévén semmi 

 kétségünk abban : hogy ennekutána is ezen kegyelmességét szent Fel- 

 sége mind végig hozzánk meg nem tartaná. Mellyeket jó ítélettel Ke- 

 gyelmed magában megrostálván, nemzetünknek nagy javát, régi sza- 

 badságának, és eltemetett jó hírének nevének helyéreállatását meggon- 

 dolván, mint igaz magyar, és hazájának jóakaró támasza, íllyen ügyé- 

 ben hasznos szolgálatját ne vonja meg tűle, sőt szeretettel kérjük Ke- 

 gyelmedet, mint nekünk mindenben jóakarónkat: hogy mind jó tanács- 

 adásával , kivel ott az földön nemzete között Kegyelmednek ollyan be- 

 csületes tekinteti vagyon, 's mind egyebeknek jó példaadó cselekedeti- 

 vel, mutassa olly hasznos forgolódását hazánk szabadításában, az mel- 

 lyel nemzete között magának emlékezetre megmaradandó dicséretes hírt 

 nevet szerezhessen; mi nekünk pedig, és egész nemzetének, háladatos- 

 ságra méltó dolgot cselekedjék" stb. Azon levelének azonban, mellyet 



