a' magyar nyei^v' történetének \ázi^\ta. '281 



ugyanazon év' május 1-rtíl Thtirzó Gijörgijhüz írt, már csak egyes helyei 

 megragadok, mert inkább a' hideg ész' fontolgató okoskodásaihoz, mint 

 az előtte ismeretes elcsiikődott szív' érzelmeihez vala mérve. Csak hol a' 

 honszeretet és nemzetiség' meleg húrjait kellé megpendíteni , engedett 

 szívig ható szavaknak folyniok tollából. „Orümmel értjük — mond eb- 

 ben — az Kegyelmed Írásából, az mi levelünknek Kegyelmed kezeihez 

 való érkezését. Melly mi levelünkre hogy Kegyelmed hamar való válasz- 

 tót is tett minekünk, confirmálta te Kegyelmed azzal az mi te Kegyel- 

 med felól való becsületes értelmünket, litat és módot is nyitván arra ne- 

 künk, hogy a' Kegyelmed személyét napról napra nevekedő kedvünkben 

 tarthassuk. A' melly kedvünk 's Kegyelmedhez való szeretetünk, ab- 

 ból a' Kegyelmed érdeméből vetett fundamentomot az elménkbe, hogy 

 Kegyelmed eleitől fogva, a' maga irása szerint, valamivel hazájának ked- 

 veskedni , és szolgálni tudott, soha semmiből ki nem vonta magát, sem 

 értékének sem értelmének Istentől vett szép ajándékait nem fogván meg 

 hazájától és nemzetségétől. Melly te Kegyelmed elméje és értéke sok 

 szép hasznainak hazájával való küzűltetésétől hogy mostan is idegen ne 

 lenne, sőt az közönséges jót egy akarattal nevelné Kegyelmed, arra volt 

 egyebek előtt méltó az dolognak szükségéből serkentenünk és intenünk 

 szükségképen Kegyelmedet. Maga jó Ítéletire hagyjuk penig Kegyelmed- 

 nek, — a' mi magunk személyére nézőigyünk elő nem hozásával is — 

 hogy ha nem kivánhatta-e mind lelki s mind testi állapatunkat háborga- 

 tó sok szükség is , hogy derék romlásra 's kigyükerezésre ne bocsátanó- 

 jók utolsó romlásra tért állapatunkat. Kinek oltalmára 's reparálására, 

 hogy a' mi igyünknek igaz oltalmából ennek az oltalmára is utat nyitott 

 az lír Isten, fejenként illeti ti Kegyelmeteket ez az dolog, a' kiket ti 

 Kegyelmetek közül azzal az értékkel, okossággal, szeretett 's áldott 

 meg Ő Felsége, hogy közönségesen, egy szívvel és gonddal, 's köz ér- 

 telemmel is fogja velőnk egyetemben ezt az dolgot Kegyelmetek. Hol 

 Kegyelmed , hitének kötelét veti főbb mentségül, hogy az tartóztatja Ke- 

 gyelmedet a' mi velőnk való értelmétől , — nem oUy minden ítélettől s 

 értelemtől elhagyatott és fogyatott elméjő embernek állítjuk mi Kegyel- 

 medet, hogy Kegyelmed ítéletet ne tudhasson abban tenni: míg 's med- 

 dig kell fejedelméhez való kötelességét embernek megtartani. Kit Ke- 

 gyelmed sok históriákból eszébe vehetett , 's jutott a' mi szegény orszá- 



M. T. T. ÉVK. VI. 2. 36 



