A MAGYAR NYELV TÖRTENETÉNEK VÁZLATA. 285 



iiánk dolgunkban. Nincs olly fejedelem e' világon kürüsztyén, a kinél 

 nagy szolga nem volna Hoffmány uram. Ő jámbor, istcnPélő, és tudós. 

 Sok dolgokban forgott ember. Messzi foldrűl kellene Fülségednek e' fé- 

 le embert melléje szürzeni. Ha itt nem lett volna, nagy fogyatkozásunk- 

 ra esett volna. Mert engem, mint vén embert, a' nagy munka és nagy 

 liáborgatás teljességgel elfogyatott. Ha Fölségedliez megyek, mintegy 

 ellenségeket úgy tractálnak, ki maga hasznát nézi, ki másnak kedves, 

 ki gyűlolségbűl szól , és nem néz hazájának megmaradására és javára. 

 Mintegy ellenségeket úgy bántnak némellyek, — mint egy hitvány eben, 

 semmi kímélést nem tesznek, látván hogy elfáradt vén ember vagyok. 

 Hlyen nagy munkát ifjú ember is nehezen viselhetne el. — Itt is a' néme- 

 tek minden elméjeket ratiokat reám fordítnak Egyik elunja, másik kez- 

 di. Itt sem hisznek, ott sem. Bizony ha által nem látnám a' hazám el- 

 romlását ha gondot nem viselne Fölséged reá, csak idvüsségemért kelle- 

 ne én nekem ennyit szenvednem fáradnom , a' mennyit fáradok szenve- 

 dek, e' világiért semmiért nem. Sem itt, de főképen Fölségednél , csak 

 jó nevén sem veszik, nem hogy megköszönnék. Kinek Fölséged is nagy 

 oka. Ha meghalok vala, Fölségedre gj untam volna. Némelly cercopi- 

 thecus fejű embereket ugyan rám bérlett Fölséged, hogy kínzzanak. Sok 

 főtürésemmel kellett bolond conceptusából kezemnél fogva kivinnem, kik 

 mind Fölségednek kedves dolgot cselekedtek, azt állították magokban. 

 Itt is a' németek sok bosszúsággal érttettenek. A' guta a' jobb felemet 

 megütötte vala, ki miatt most is nem jól vagyok. Istennek hála megsza- 

 badult azért mind fejem mint kezem immár tűle." 



October 30-dikán a' Zsitva' torkánál írott levelében tréfás enyelgő 

 modort vészen fel. „Biztat , — mond — engem az is , hogy Fölséged tu- 

 dakozódik én tűlem: mellyik volna az a' szép leány, a' kit én Fölséged- 

 nek szántam volna? — Egészséges embernek való a' szép leány, elvégez- 

 vén a' békeséget. Mert a' nélkül semmi a' menyegző Bizonynyal tudom 

 hogy azonnal meggyógyul Fölséged. Azért addig nem nevezem meg. Az- 

 tán a' mint én látom , igen könnyen akarna Fölséged egy szép házastárs- 

 hoz jutni. Még csak a' megnevezéseért is ajándékot várok Fölségedtől. 

 Mindenhez könnyen akarna Fölséged jutni. Azért, halasztóm most e' 

 dolgot. — Többet irnék Fölségednek a' szép leányok felől, de ihol jií a' 

 pasa hozzánk minden sajkáival. Igaz ideje hogy kiálljunk a' hadakozás- 



