28G a' magyar tud. társaság' értekezései. 



bul, és elvégezzük a' békescget, lia e' hét tar kOzütt a' hajas el nem akar 

 veszni " 



Nem illy folyó ugyan , de még sokkal eredetibb a' Bethlen Gábor' 

 pártjához szegődött Esterházy Gábor levele, mellyet bátyjához a' II. 

 Ferdinánd iránt tántorithatlan hűségű Esterházy Miklóshoz Pozsonból 

 1619-diki novemb. 23-dikán maga kezével írt. Annyi és olly ritka sa- 

 játságokkal teljes e' levél , mennyit és millyeket másokban hasztalan ke- 

 resünk. Szebb helyeit íme itt adom : 



„Istentől sok jókot 's jő egészséget kivánok Kegyelmednek meg- 

 adatni , az egész atyafiakkal eg3'etemben ! — A' Kegyelmed levelét vet- 

 tem , — kit egynehányszor megolvastam ; sőt palatimis uramnál lévén 

 azkor ebéden, ő Nagysága előtt is megolvastam; 's ő Nagysága is az ő 

 Nagyságának szőlőt én előttem. Sőt az előtt küldött levelét is megolvas- 

 tam Kegyelmednek , előtte. Alattja mind azokot igaznak lenni , „de — 

 mond — mind elkHtünk már arről"; „az én dolgom mind különben va- 

 gyon", mond; „jószágom már mind oda van kezeknél, *s az országnak 

 hittel vagyok köteles" stb. Tegnap uram! az ország együtt volt. Sok 

 altercatio 's izenet után az koro?ia-tartó urak arra mentek hogy az né- 

 meteket kiküldik az várból ; és ma adánk újobban kétszáz gyalogot be- 

 le , Monaky Miklóst 's Mérey Gáspárt stb. Ma az Kegyelmed leveleit ol- 

 vasták el az ország előtt, egynehány rendbelit. Én jelen nem voltam, 

 mivel tudtam hogy az is előkél. Hasomlóképen Homonnayét. Az mint 

 mondják nem igen szép levelek. Ki bizony sok kárt teszen Kegyelmed- 

 nek, 's mi is atyafiak, eleget szenvedünk. Az kinek nem kellene is, 

 hozzá szól. De ám meglátja Kegyelmed , mit cselekeszik. De félek raj- 

 ta, hogy az gyermeknek teszen kárt Kegyelmed, minthogy az maga sze- 

 mélyét szinte elszánta Kegyelmed stb. Meg nem írhatom uram ! melly 

 örömvei látnák az ittvaló emberek Fülségét , 's megmondanák miért 

 vetették az más emberek aratásába sarlójokat; de én tudom: elkele ad- 

 dig az én költségem itt Pozsonban , mig Ő Fölsége kérdezkedni jőne. De 

 ím nem várják hogy ide jőjön, ím ezen órában indól meg Ó Fölsége, 

 sok hadakkal, 's ha ollyan vitézek, várják meg szemben őköt. — Én, 

 uram! senki személyét nem vizsgálhatom, 's nem is engem illet az, de 

 hiszem Istent: nem vesznek még egyszersmind el mindnyájan. De elhi- 

 gye Kegyelmed, százképen külömben van az dolog hogysem az mint 



í 



