a' magyar nyelv' történetének vázlata. 'i87 



^i^ondulnólc. Kit Itajky uram miiidcnképen meg tud mondani Kegyel- 

 mednek; kire reá is felele, liogj' szemben leszen Kegyelmeddel. Az Ke- 

 gyelmed Írásinak penig sehol w<incs (így) szerencséjek. Bár ne irjou Ke- 

 gyelmed ollyast stb. Az mi uram! az Kegyelmed fia dolgát illeti, lia 

 már eltekéllette Kegyelmed magát hogy ide küzinkben ne jőjüa, ottan 

 cselekedje azt, hogy asszonyomra bizván az gyermeket, küldene az gyű- 

 lésre a' mellett valami prókátort, az ki forgatná az dolgot, mert uram, 

 bizony kárt vall Kegyelmed ; 's ott maga is jól gondolkodjék az dolog- 

 ról" stb. Daróczy uram itt labirintál Szécsy uramnál; Thurzólmre uram 

 eleget pirongatá: miért nem ült otthon, koporsó-őrző lévén; de ő mé- 

 nest keres, és egyéb kárvallásáért valami torzsa-morzsát. Neheztel uram, 

 Thurzó Imre uram Kegyelmedre, hogy némelly leveleiben arrogánsnak, 

 kevélynek, gyermeknek írja, és hogy gyertyáit szövétnekit vette volna 

 el , kiket halotthoz készített volna. Én uram nem hallottam abban sem- 

 mit, 's most is jobb akarója nem volna nálánál, ha venné Kegyelmed 

 tőle, 's ne írna mindent meg valami elméjében jő Kegj^elmednek , mert 

 mást az ki csak szánakodnék is Kegyelmeden , alég tudhatok. Az mi az 

 fejedelem dolgát nézi: kivánja-e az országot 's kotonánkot? nem tudom, 

 de ha Isten akarja, 's az ország megkcnálja vele, bolond volna ha futna 

 előtte, szolgálni akarván hazájának 's az egész kereszténségnek ; s meg- 

 hallja sőt látja is Kegyelmed: hogy ha Ferdinánd király nem nyugszik 

 háborgatni bennünk , mig az törököt arczol támasztja reánk , gondja ér- 

 kezik Ujhelben vagy Graczben is. Jobb ő is az jámbor, ha nem kell sen- 

 kinek, ülne veszteg. Mit köti erővel más nyakára magát. Választotta-e 

 az ország? Fölháborétván az egész kereszténséget , sok kárvallásunk 

 után már nem akarjuk urallani. Nem az király teszi az országot , hanem 

 az ország az királt. Az minapi arczolcsapások, az kik lettek Köpcsén- 

 nél, elég gyalázatos ugyan az Ferdinánd király nagy hadainak, holott 

 többire minden érje jelen volt, 's valami hajdúk kívöl három száz kop- 

 jás hadnál több ott nem volt, kik annyi vitézséget cselekedett, hogy 

 krónikában írhatnák stb. Azért uram, megítélheti Kegyelmed, hogy 

 vana est síné viribus ira , hanem mást gondoljon Kegyelmed stb. Az 

 cseléd között eligazétottam dolgokot, még volt is mit enniek, mert mind 

 barmot juhot haza hajtottak. Kérem igen ő Kegyelmét, ne késsék meg- 

 jőni, semmi hántása nem leszen ; az Kéry sógort is. Hitemre! ők meg 



