294 a' magyar tud. társaság értekezései. 



"s vitettek pogány rabságban, sok ezernyi ártatian csöcsömős kisdedek 

 inészároltattanak fül elannyira, hogy Heródes hajdanyi dühOsségét az 

 jiogány ellenségnek mostani dühös cselekedeti sokkal foljül haladván az 

 egeket hasogatja , ennyi sok számú országoknak 's szegény keresztény 

 lelkeknek veszedelmivel. Mind ezzel is pedig meg nem elégedvén , imé 

 az napnyugoti kereszténységnek erős bástyáját, Bécs városát, megszáll- 

 ván, éjjel nappal vitatja; kinek oka nem egyéb az fülfualkodott, Isten- 

 tül 's kereszténységtül elszakadott nyughatatlan elméknek az portán 

 szüntelen valő szorgalmazásoknál, mellyel mintegy kényszeríttetett az 

 pogány ellenség az kijövetelre, 's azzal édes hazánk' ligy az szomszéd 

 országoknak is utolsó romlására. Ugyanis, e' vala régi eleinktől vett 

 szép szabadságunk megnyerésének útja? hogy az pogány eb kihozattas- 

 sék , keresztény vér-tőban fürödjék , sok ezer ártatlanok testébül halmo- 

 kat rakasson, 's mindnyájunkat rabjaivá! (így) tévén, országunkat por- 

 ba hanmba keverje, 's az egész világgal szcgénj^ megromlott nemzetünket 

 kimondhatatlanképen megutáltassa az , ki régi eleinktül reánk maradott 

 igaz keresztény magyarságát megváltoztatván, imé világ csudájára az 

 pogány mellett ura, hazája, keresztény felebaráti ellen kardot kötvén 

 nem külömben dühösködik az kereszténységen , mint az pogány ellen- 

 ség maga. Ez-e az szabadság, hogy az Istenre hadakozik nemzetünk'? 

 Ez-e az hazája mellett való fegyverkezés, hogy keresztény vérben för- 

 tőztessük kezünket , 's az pogánynak szolgáljunk ? — Bezzeg távul estünk 

 régi vitéz eleinktül , az kik az törököknek keresztények kárával nem 

 hogy szolgáltak volna, de sötinkább férfiúi bátor sziível hadakozván 

 az pogány ellen , életeket sokan letévén vitézül , az több keresztény- 

 ségnek bástyája vala dücsó'séges magyar nemzetünk. Micsoda számadá- 

 sa leszen penig mind ezen 's mind az más világon annak , a' ki a' keresz- 

 teletlen ebet az kereszténység veszedelmével kihozta, milliomi lelkek 

 fölkonczoltatásával? az mindeneket látó igaz Isten az ő idejében megíté- 

 li. Kihezképest elhivén azt : hogy előbbeni kereszténységének talán va- 

 lami szikrája maradott meg Kegyelmeteknél ; Istenre kényszerétjük : vé- 

 vén ezen tisztünkszerént való parancsolatunkat, félre vetvén az Isteniül 

 elszakadt pogányt 's azzal egyetértő' nem igaz magyar ellenséget, for- 

 duljon Istenhez 's kegyelmes királyához. íme az keresztény hadak, 

 méltóságos római electorok 's több nagy fejedelmek, — sőt kegyelmes 



