a' magyar NYKf.v' TÖRTÉNETÉNEK VÁZLATA. 295 



római Császár koronás király urunkkal Fülsétíével együtt az Fölséges 

 lengyel király is üreghik fiával 's más fejedelmi személyekkel! az ho- 

 vá mi is Isten áldásábiil érkeztünk. Azonban pedig igaz magyarságunk- 

 nak 's tiiediaton tisztünknek eleget akarván tennünk, mindaddig töre- 

 kedtünk () Fölsége előtt, míglen szokott atyai kegyelmességét nyújt- 

 ván, maga szép m»nrfestmnát adná, kinek genuina /sorját az i/iclnsáhól 

 bővebben megérti Kegyelmetek. Siessen annakokaért Kegyelmetek riri- 

 tim fölülni 's velünk cnnjiinf;álm magát, keresztény táborban találván 

 Isten áldásábul bennünket; — üldözze, fogja, vágja az istentelen vér- 

 szopó pogányokat, hogy egy sziível lélekkel űzhessük ki országunkból 

 azon Isten 's világ ellen hadakozó dühös ellenségünket. Holott pedig — 

 kit nem reménylünk — ugyancsak vakmerőségtül vüscitetvén külömbet 

 cselekednék valaki Kegyelmetek közül, bizonyos legyen abban, hogy 

 minden irgalmasságtul kirekesztetik, — kit nem másnak hanem maga 

 istentelenségcnek tulajdonétson. Nem kételkedem Kegyelmetek keresz- 

 ténységében; kívánván: Isten tartsa kedves egészségben Kegyelmete- 

 ket" stb. 



Ez volt a' nyelv, mellyet apáink a' szatmár-németi békekötésig 

 beszéltének; bámulandó: nemcsak az egyes szavak' helyesb értelmi al- 

 kalmazásában, de főként a' ragozások' szigorú szabatosságában, a' kife- 

 jezések' eredeti fordulataiban és különösen a' magyar sajátságos szókötés 

 minden szabályainak oUy hű megtartásában. Kire nem hatnak kellemesen 

 Bocskay' ezen eredeti kifejezései ; „Kegyelmed, valamivel hazájának ked- 

 reskedm és szolgálni tudott, soha semmiből ki nem vonta magát , sem ér- 

 tékénél! sem értelmének Istentől vett szép ajándékait nem fogván meg ha- 

 zájától és ne/nzetségétől" , — és: „Veheti pedig eszébe Kegyelmed, hogy 

 mint illyen üszögében való állapotban , «' mi hadakozásunknak rendi fe- 

 lette zavarodottan és egybekeverten állott", és: ,,Ha mi nem Kegyelmed- 

 ben, Kegyelmed is mibenniink semmi kedveszegésre való dolgot nem fog- 

 hat lelhetni 's erezhetni." Milly nyelvtanilag szép és szabatos Illyéshá- 

 zj'nak e mondata: ,,Jfa meghatok vala, Fölségedre gy untam volna" ; — 

 vags' Esterházy Gáboréi között ez: „Elkele addig az én költségem itt Po- 

 zsonban , míg O Fölsége kérdezkedni jőne" — és ez: „Adja Isten, Uram! 

 láthatnunk egymást jó egészségben." És milly helyesen alkalmazza Es- 

 terházy Miklós az ige-időket e' szavaiban: „Eleget váram hogy jójön, de 



