A MAGYAR HONVÉDELEM TÖRTÉNETI VÁZLATA. 301 



nok tárgya vagy érdeke az egész népet illeti, d társaság' rogalniábiíl er«'- 

 do kötelességként kOzos cn'nel viselni. Eleinknek — mint a' gorüg írok 

 fiidüsííanak — régi lakjaikban egész népszerkezetök a'iou frígyrendszf- 

 ren alapult , mi szerint a' nemzetségek egymást kölcsönösen védelmezni 

 köteleztettek. Vándorlásaik 's lionszerzésök alatt pedig a' közös szükség 

 a' hadakozás' kötelességét is közössé tette. 



És ezen , a' polgári társaság' első törvényének megfelelő köteles- 

 ségérzettcl, liarczolni a' szerzett honért, telepedének le (íseink e' ha- 

 zában, mint későbbi történetök bizonyítja, meggyőződve arról, hogy 

 annak fenmaradását 's egész jövendőjét feltételező védelme helyettesí- 

 tést természeténél fogva nem tűrő személyes kötelessége mindenkinek . 

 ki a' polgári társaságbői eredő jogokban 's ezek után az ilj hon' birf oká- 

 ban osztozott. 



Midőn az elfoglalt hon a' nemzetségek között felosztatott, Árpád 

 s a' törzsökfejek a' bentalált, vagy mindjárt az elfoglalás után emelt vá- 

 rakat, mint a' haza' védelmének fokhelyeit, közjavak gyanánt tartották 

 fen, a' nemzetségfejeknek azokban nem örökbirtoki, hanem csak kor- 

 mányzói jogot adván'). A* magyar 's a' még vándorlás közben, vag,v 

 nem sokára a' honfoglalás után hozzá csatlakozott kabar, kun és besse- 

 nyő nép' két harmada e' várak' (irizetére rendeltetett 's a' várak' vidéké- 

 nek nagyobb része közöttök hadi szolgálataik' díjául bérbirtokként felosz- 

 tatott^). Igen hihető, hogy a' hódoltatóknak ellent nem állott 's mint- 

 egy társakká fogadott benszülöttek' egy része is fölvétetett e' nemzeti őr- 

 seregbe , mig a' többiek, kik csak fegyvernek hódoltak, részint a' várak 

 körüli nemtelenebb szolgálatra rendeltettek, részint a' terjedelmes örök- 



') Megvítatliaflanul bizonyítja e/.t Béla' névtelen jegyzőjének ezen hagyománya : „Ef 

 Hii\ Árpa'd Huhaiii fccit rumilem Xitriensem , et alioriim castronini, et Hcdit ei 

 Irrram jiropriam iiixta flu\ium Zitva usque ad sylvani Tiirsoc." Cap. 37. A" nfi|i' 

 főbbjei tehát a' \ árakra nem, hnneiii azokon kívül más jószágokra nyertek örök- 

 birtokjogot. 



■) „Llluptuhnn, filius Hetei, castruni con.stnivit, ad servítíum cuius caslri lani dt> 

 popnlo secuni adducio, quam a Diice acijuisito ilmis piir/es condonavil." U. o. Cap. 

 15. „Rilla verő et fráter eius Bocsu (bessenyők) ínito con.silio, de popiilo seniiii 

 adduetq di/as parfes ad servítíum praedictí castrí (Pest) conccsseriint , lertíain \crn 

 partém suis posteris diiiiiserunt." U. o. Cap. 57. 



