A MAGYAR HONVÉDELEM TÖRTÉNETI VÁ/.f, \T\. 345 



csak a' fontosabbakat segítették a' többi végvárak' őrei \ érlclmczni. Es- 

 terliázy Miklős említett iratában bizonjítja, hogy egy maga ezernél t«)bb 

 fegyverest tartott váraiban, kiknek zsoldja majdnem miiulcn jövedel- 

 meit fölemésztette. És épen ez volt egyik fő oka annak , mi miatt a' 

 köznemesség az országgyűléseken annyiszor panaszkodott, bogy t. i. 

 az urak, a' jószágaikra esett zsoldosokat rendesen ki nem szolgáltatták. 

 Nagy kárára volt még a' végvárak' védelmének azon rendetlenség is, mi- 

 szerint a' megyék és városok nem egyszerre állították ki a' megajánlott 

 zsoldosokat, mi által a' különben czéljáuak talán eléggé inegfelelendett 

 erő aprólékosan 's haszon nélkül elpazaroltatott. 



Ezen zsoldos katonaság azonban a' töröknek csak kisebb megtá- 

 madásai , vagy szünetlenül űzött rabló kalandjai ellen volt képes a' ba- 

 zát némileg védelmezni. Miért az egész ország', vagy, mi többször tör- 

 tént, némelly, a' veszélyhez közelebb fekvő megyék' összes hadi erejé- 

 nek is felülni kellett, midőn az ellenség valamelly fontos várat nagyobb 

 erővel megtámadott, vagy ollyaimak visszafoglalása terveztetett. A' kö- 

 zönséges fölkelés (generális insurrectio), mellyben az ország' összes hadi 

 ereje, a' királyi és nemzeti sereg egyesűit, némi részben e' korszak alatt 

 is a' bajdani derékhad' alakjára intéztetett ugyan , de az elvek , mellyek 

 szerint az régente szabályozva volt, már tetemesen megváltoztak. 



A' nemesség hajdan csak királyának személyes vezérlete 's zász- 

 lója alatt köteleztetett a' táborozásra. E' korban is gyakran sürgette 

 ugyan országgyűlésein, hogy a' nemzeti derékhadat a' király, mint a' 

 nemesség' feje, vagy helyette valamelly családjabeli főberczeg vezesse, 

 's önfelkelését is gyakran ettől föltételezte^); sőt magok a' királyok is 

 gyakran elismerték ezen alkotmányos kötelességüket-); azt mindazáltal, 

 a' csak vezérei által hadakozott V. Károly' példáját követve, 's talán a' 

 II. Lajos' szomorú esetének emlékezetétől is A'isszarettent\e, soha sem 

 teljesítették. 'S igy lőn, hogy a' nemesség mindinkább megyei haddá 



') 1.543: 12., 1546: 17., 1597: 7., 1,599: 22., 1601: 9. .sth. 



') így Rudolf 1591-ben egy, n/ F^s/.leignni alád taljorozii ncriie.<cklie/. küldölt k^ elé- 

 ben az ország' ja\ára taitnndfi nemet birodalmi gyiili-sspl menti ki s/.eiiiél.ve.< mo? 

 nem jelenését; inan;a helyeit a/.onban Miityás főlicrczcgct kűldé a' neniesség' \c/.fr- 

 letérc. Supp. ad Vest. Comit. 3, 310. 

 M. T. T. ÉVK. VI. 2. 44 



