a' magyar honvédelem' történeti vázlata. 3Ü1 



„Minfliogy a' nemesek 's mind azok, kiket (bár milly tisztségű, 

 rangii 's állaputú személyek legyenek) a' türvéiiy e' nevezet alatt ma- 

 gában foglal , az ország' védelmére vitézkedni 's személycsen fülkelni 

 és illetőleg bandériumaikat kivezetni tartoznak: azt ő felsége, vala- 

 hányszor szükségesnek látja, az e' tárgyról alkotott törvények szerint 

 ezután is kívánhatja 's küvcteliieti. Mivel azonban egyedül a' nemesi 

 főikelés által az ország eléggé nem védelmeztethetik, egy erosebb, 

 rendezett, bel- és külföldiekből álló sereg minden esetre tartandó; de 

 mivel ez zsold nélkül fen nem állhat, mi ismét adó nélkül meg nem 

 szerezhető: azért tehát az e' végre szükséges adónak tárgya az ország' 

 rendéivel országgyülésileg (hová az tartozik) lészen meghányandó." Rend- 

 kívüli esetekre pedig , mellyekben gyors segedelem kívántatik , felhatal- 

 mazza a' nemzet a' királyt, hogy a' kivetendő adó' meghatározására az 

 ország' főtisztviselőiből 's más urakból tanácsot gyűjthessen. 



Nem szükség bővebben fejtegetnünk, mi magából az idézett türvény- 

 czikkből is világos, hogy az országvédelem ekként lényegében megvál- 

 tozott, 's mi elébb a' nemességnek volt rendes kötelessége, most a' paraszt- 

 ságra tétetett ; mert bár a' nemesség' személyes fölkelése mind az idézett, 

 mind a' későbbi (p. o. 1723: 6.) törvényekben meghagyatott, de csak rend- 

 kívüli esetekre szorítatván, az országnak rendes védelme, mind a' sze- 

 mélyes szolgálatot, mind a* zsoldosok' élelmezésére rendelt adót tekintve, 

 egészen a' parasztság vállaira tolatott, 's így annak terhe tetemesen 

 nagyítatott. Igaz, hogy a' végvárak' őrizete már elébb is egészen a' 

 parasztság' terhe volt; 's noha az uj törvény által felállított rendes ka- 

 tonaság ezen állandó őrök' 's a' közönséges vagy részleges fölkeléskor 

 kivezettetni szokott telekkatonaság' helyét foglalták el; mindazáltal nagy 

 különbséget tett a' parasztság' elébbí 's ujabb honvédelmi terhében az, 

 hogy mi elébb csak a' rendkívüli szükség' födözésére időnként kíván- 

 tatott, az most rendes terhévc lőn; mi aztán annál súlyosabb és igaz- 

 ságtalanabb volt, minthogy a' hadba fogottak örökös katonák lőnek, 

 a' fölváltásnak hely nem adatván, 's minthogy a' parasztság' életével 

 és vagyonávali rendelkezés egyedül a' nemesi osztály' önkényére ha- 

 gyatott, mellynek visszaélései ellen a' parasztság semmi egyéb, mint 

 az urak' bizonytalan jóvolta 's atyai indulata által, nem bíztosítatott. 



Nem vádolhatni ugyan a' nemességet, hogy valaha pazarló volt 

 M. t. t. évk. VI. '1. 46 



