

364 



A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 



delmeiket minden más honvédelmi tehertől , mi a' nemességgel nem 

 küzüs, menteknek állitották; a' királynénak jelen szükségbeni segélye- 

 zésére mindazáltal 30,000 forintot ünkénytesen ajánlottak. A' mellék- 

 tartományok' főpapjai ellenben, kik a' bandériumok' felállításának szo- 

 kásában mind addig megmaradtak volt, a' magyar főpapok' ezen aján- 

 latában vonakodának részt venni. Az ekként mind bonyolultabbá és 

 szenvedélyesebbé lett vitálynak az elleneitől már több felől megtá- 

 madott királyné végre olly tartalmú leirattal vetett véget, miszerint 



következő évben a' pápa' tekintélye által is táinugaltatá. Mivel a/.onban a' papság' 

 jövedelmének mennyisége közelitöleg sem tudatott: ezen adó' átalános meghatá- 

 rozása magára a' papságra hagyatott, melly azután Nagyszombatban összegyűlvén, 

 három esztendőre évenként 48,578 forintot ajánlott. 1720-ban ismét bárom évre 

 ujabb kivetés szerint 150,000 forintot, 1724-töI kezdve pedig 1739-ig öt öt éven- 

 ként 93,333 forintot és 20 krajczárt fizetett e' czfni alatt a' papság. 1740-ben , az 

 utolsó, 1734-ben történt, kivetés' ideje eltelvén, azon évre 28,485 forintot, 1741-ben 

 az önkéntes segélyezésül megajánlott 30,000 forinton felül 20,084 forintot; e/.után 

 pedig öt évre, egész 1746-ig összesen 72,159 for. 40 kr. , azontúl ismét egész 

 1769-ig évenként 15,919 for. 40 kr. adózott a' papsága' várak' erősitésére; azontúl 

 pedig összes jövedelmeinek tiz száztóliát volt köteles évenként a' hadi kincstárnak 

 áltadni. Az 182y7-diki országgyűlésen ezen adóztatását sérelemkép hozta szőnyegre 

 a' főpapság; czélt azonban nem érvén, e' terhet mind máig viseli. Megkülönböz- 

 tetendő ezen a' várak' erősitésére rendelt jövedelmi adótól a' főpapság' azon másik 

 adója , minél fogva haláluk' esetén vagyonuk' harmad része a' királyi kincstártól 

 hasonló czélra lefoglaltatik. Az Árpádok 's a' vegyes házakbóli királyok alatt a' fő- 

 papságnak, ingóiról sem lévén joga rendelkezni (1298: 28. Suppl. ad Vest. Com.), 

 minden vagyonát a' király öröklötté (Tripart. P. í. Tit. 10.). 11. Ferdinánd volt első 

 királyaink közöl, ki e' jogáról lemondván, 1625-ben végrendeleti jogot olly fel- 

 tétel alatt adott a' főpapságnak , hogy vagyonuk' felét papnevelő házakra vagy a 

 plébániák' javitására hagyván, másik felét szabadon jó czélokra fordíthassák, re- 

 mélvén , hogy ezek közt a' határszélekről sem fognának megfeledkezni. De midőn 

 e' reménynek az elhaló főpapok meg nem felelnének, III. Ferdinánd parancsot bo- 

 csátott 1648-ban a' kir. kamarához, hogy a' végvárakról megfeledkezettek' hagyo- 

 mányának egy részét e' czélra lefoglalják. E' rendelet' határozatlansága azonban 

 hosszas vitályokra adott okot, mellyeknek még az 1702-ben Kollonich érsek' el- 

 nöklete alatt összegyűlt egyháziak' szerződése — miszerint a' végvárakra a' vagyon 

 harmad része hagyandó — sem vetett végett. 1720-ban Csáky Imre érsek ez ügy- 

 ben ismét tanácskozásra gyűjté az egyháziakat; czélt azonban nem ért; 's azóta a' 

 Kollonichi - szerződés tartatik meg, kivéve azon eseteket, ha az egyháziak éltök- 

 ben megváltják a' szabad végrendelet' jogát. 



