EMLÉKBESZÉD PERGER JÁNOS R. TAG FELETT. 105 



Ennyit tett Perger János elhunyt társunk a' köz jóra ; ennyit ál- 

 dozott takarékosság nevelte kis vagyonából! Ali de még is szívrázó 

 érzések közt kellett néha hallanom bámpanaszát buzdításai és jutalomté- 

 telei iránti részvétlenség miatt. 



Lészen idő, mclly vajha mennél előbb lenne, midőn a' nyomdok- 

 világ hihetetlennek tartandja azt, hogy ezen országban létező, 's annak 

 jótékonyságából duskáskodó idegen ajakú magyarok, jutalmak' tétele, 

 nyereséges alkalmak* nyújtása mellett sem örvendették a' nemzetiséget, 

 's annak majd csaknem egyedüli bélyegét, a' nemzeti nyelvet; hihetet- 

 lennek tartanák, mondom, a' jövő századok, hogy magyar nyelvünküni 

 szóihatás e' hazában valaha kérdésbe jöhetett, ha évkönyveinkben az 

 igaz történeteknek részrehajlást nem ismerő Musája a' jövő századoknak 

 ezt által nem zengené , vagy ha a' tudományok' örökönységéból az évek' 

 rendéin által nem hatna azon daliás küzdésnek emlékezete, mellyet édes 

 nyelvünk' gyámolítása 's méltó rangra emelése, vagy is inkább igazi 

 jogába helyezése mellett a' magyar égnek, mind törvény- mind évköny- 

 veinkben tündöklő választottai elkövetének, 's ha az utókor' szent tere- 

 mében, az érdemesek' Pantheonában, nem ragyognának fényszobrai azon 

 halhatatlan férfiaknak, kiknek fejeiket csillagokból álló fénykör lengi 

 körül, kik a' balitéleteknek elmét békózó reteszeiket leszegdelvén, 's az 

 agyrémeken diakodván, fényes napként a' borún áttörvén, a' magyar 

 eget derűre változtatni ügyekezének. 



Távol ugyan, de még is ezek' sorában fog Perger János is a' 

 nyomdokvilág előtt tündökleni , ki sorsához mérve a' nemzetiség' elő- 

 mozdítására, mint fentebb is előadtuk, a' takarékosság' kelyhéből áldoz- 

 ni 's életében tehetségéhez képest munkálkodni meg nem szűnt. 



Ha én ez alkalommal elhallgatnám is, az utódnak hirdeti Domony 

 jótékonyságát, a' hol kiterjesztette jótételeit nem csak édes nyelvünk' 

 gyámolítására, de sok ottani árva 's özvegyre is, kik betegség miatt 

 magoknak a' nyomorúság' napjain élelmet szerezni képesek nem valának. 



így élt, halála után is így kivánt használni Perger János hazájá- 

 nak 's az emberiségnek; jól tudván azt, hogy a' halhatatlanságra tö- 

 rekedő elme túl teszi magát minden világi szerencsén , éjjel nappal az 

 örök emlékezetre méltó dolgoknak elkövetésében és végrehajtásában 



M. T. T. ÉVK. V. 1. 14 



