lOS a' magyar tijd. táhsaság' történetei. 



Neved nem villog ugyan érczben vagy káben, de be vagyon vésve 

 a jóknak szíveibe, hol a' haza iránti buzgalmakat emlegető évek azt 

 mélyebbre és tartósabbra edzik. 



ó az, Perger János az, a' ki több elhalt társainkkal együtt, a' 

 tudományok' ürőkönységéből munkái által szerzett magának a' romlás' 

 hatalma alá nem eső emléket, jól tudván azt, hogy az érczbői és kőből 

 készült emlék veszendő elannyira , hogy a' jövő évek' sorára annak még 

 nyoma sem maradand, mert csak az elme', erő' és ész' jeles munkaszü- 

 leményei nem halandók. 



Végre befejezve emlékbeszédemet elhunyt társunkra alkalmazom 



egy boldog költőnek ezen sírhalmi versét: 



Jóltévő anyaföld , ki nem élt terhedre TÍlágon 

 Gyöngéden főded azt, född ugy az ő porait. 



