EMLÉKBESZÉD KÖLCSEY FEBENCZ RT. FELETT. 109 



III. 



EMLÉKBESZÉD 



KÖLCSEY FERENCZ RT. FELETT. 



MONDOTTA 



AZ AC-UJEMLa' Vm-D. KÖZ ÜLÉSÉBEN, NOV. 24.. 1839. 

 B. EÖTVÖS JÓZSEF, T. T. 



Tekintetes Gyülekezet! 



Ha az egyes, ki életét egy házi kör' boldogításának szentelé, 

 végre áthaladva földi útján, pihenni ment, kürülállják sírját ndje, gyer- 

 mekei , barátai , 's visszatekintve a' múltra , melly derűit 's Örömteli va- 

 la az elhunytnak munkássága által , minden szem elhinti künyeit a' ki- 

 hűlt kebel fülébe, minden ajak sóhajtva egy áldást mond a' kedves ham- 

 vak fűlött. De vannak emberek, kik komolyabb, fenségesebb pályát 

 jeleltek ki életöknek, kik szívük' egész hatalmával egy nemzetet ölelve 

 kürül, miként életükben az emberi lét' legfőbb gyünyüreit nem élvezek, 

 úg}' családi kürt nem hagynak magok után, mellyben emlékük fenmarad- 

 hatna: midőn illy férfi halt meg, akkor érdemes, hogy sirjánál a' haza 

 keseregjen, nem csak mert azért könyezve, ki neki élt, legszentebb 

 tartozását fizeti, nem csak mert az anyának legszebb joga dicső gyer- 

 mekét siratni, de mert jó, ha mindenki látja, hogy tettei felejtetni nem 

 fognak, 's a' gonosz remegni, a' jó bízni tanúi a' jüvő korban; mert jó, 

 emlékoszlopokat rakni a' jövó ivadéknak útmutatásul ; mert jó , kijelelni 

 a* helyet, hol egy nemes kebel vég álmában elhamvadott, hogy a' nem- 

 zet szülőföldén soha el ne feledje , hogy dicső eldődük' szent pora fölött 



