114 a' magyah tud. társaság történetei. 



gyönyürt találtat magokban áldozataiban; 's a' gyermek Külcsejs kit a' 

 sors megfosztva anjjáttíl oUy jdkor serte legszebb reményében, kit a' 

 jövőbe tekintve nem liuzdíthata a' gondolat, hogy egykor szüléinek fe- 

 jei, mellyeket az évek' terhe lehajtott, emelkedni fognak, ha gyerme- 

 kükre néznek , ki egy anyai kebeltől nem érzé kettőztetve visszahang- 

 zani üröméit, nem látá eltakarva fájdalmát , az árva, szegény, a' magá- 

 nos gyermeknek barátokat ada a' végzet, hogy a' teli gyermekszív le ne 

 csüggedjen érzemény' terhe alatt, 's a' barátság' nyájas érintései között 

 fejlődve nőjön annyira , hogy egykor egy hazát foghasson körűi. — Ke- 

 vesek valának e' barátok, 's beiőlök csak egy marada még, kinek e' de- 

 rűit emléket köszönhetjük ; de a' költő ifjú , kit gyengesége 's talán még 

 inkább komolyabb kedélye a' zajgó csoport' lármás örömeiből kizárt, 

 csendes körökben pótlékot, szebb éldeletet talált magának: mert ő köl- 

 tő vala már akkor is, 's ha bár még senki nem sejdíté, hogy a' nyájas 

 gyermek egykor honának nagy dalnoka leend, ő költő volt, költő a' szó' 

 legszorosabb értelmében , nem ajkán , hanem keblében hordva szent tü- 

 zét. — Nem azon hideg művészet, mellynek érdeme szavakban, szépsé- 

 ge ragyogó képekben áll , tévé költőnek őt ; nem azon szívtelen mester- 

 ség, mellj'^ a' világtól visszavonulva színlelt fájdalmakat 's nem érzett 

 gyönyört énekel, csodáltatik, 's eltűnt mint a' meteor, fényesen, de 

 haszontalanul futva át a' pályát, mellyen soha meleget nem terjesztet de 

 tévé azon szent szeretet, melly a' gyermeki lelket eltölté; tévé azon lel- 

 kesülés, mcllyben keble nagy tettek' emiékinél emelkedett; azon nemes 

 indulat, melly minden fájdalomnak rokon érzetet, minden nagynak vá- 

 gyat gerjeszte szivében. ezen költészet, melly a' szívből eredé, szív- 

 hez szól ; ezen rejtélyes erő , melly a' gyermeki kebelben felszólal , bi- 

 zonytalanul, dalra, vagy nagy tettekre fogja-e gerjeszteni az ifjút; e'^tűz, 

 melly a' keblet sokáig kínokkal tölti , mig végre kitörve a' felgyiíjtott 

 szüvétnekként magát fénynyel, látkörét világgal tölti el, élt, forrott, 

 lángolt már a' gyermekben is, — 's ha a' tizenegy éves tanuló társaival za- 

 jos játék helyett Debreczen' véghetlen határain nagy Athenaet képzete 

 magának ; ha felmagasztalt ájtatosságában Hellas' nagy hőseinek gyerme- 

 ki kezeivel emlékeket emelt a' város' homokhalmai között : költői lélek 

 vala az, mi e' foglalatosságokat olly kedvesekké tévé, 's miután a' gyér- 



