EMT,ÉK.BESZÉD SCHUSTER JÁNOS HT. FELETT. 157 



leket kés/iteni, 's elkészítvén foliittük értekezni; Scimstcr épen PKeii 

 magyarul elmondott értekezéseket adatta ki, mi előtte nem töri ént, ma- 

 gyar nyelven tanítványai által. — Ezen hazai nyelvet és boldogságot czél- 

 ban tartó intézet nincsen meg többé; de engedje a' magyarok' istene, 

 hogy az egyetemnél kinevezendő vegytan' tanára által ezen üdvös intézet 

 ismét divatba hozassék, 's az, mi eddig csak virág volt, gazdag gyümöl- 

 csüket teremjen. — A' boldogultnak tanítványai az országban mindenütt 

 szétszórva hirdetik a' boldogultnak szavait, és így a' vegytan nálunk is 

 évről évre jobban terjedve mind inkább az emberi nem' közjavára válik, 

 mert, hála az egeknek! különösen a' boldogult' munkássága által a' vegy- 

 buvár nálunk sem valami ritka tünemény többé. 



Srhuster' nyelvünk iránti különös buzgóságát, számtalan sok más 

 érdemei mellett, még az is tanúsítja, hogy Kresnerics' gyüknyomozó szó- 

 könyvével még kéziratban megismerkedvén, 's annak megjelenését hasz- 

 nos, sőt szükségesnek látván, tűzzel vassal, testtel lélekkel azon volt, 

 hogy minél előbb világot lásson , 's e' részről is 6 volt azon szerencsés , 

 ki összegyűjtött előfizetői által annak megjelenését könnyítette, siettette. 



Beszédemet végre a' boldogultnak még egy neki szokatlan tehet- 

 ségével akarom bezárni; ő t. i. legmerészebb és legszerencsésebb, leg- 

 hasznavehetőbb szóbuvár volt, mire őt részint öregebb és újabb nyel- 

 vek' tudása, részint régiségekben! búvárkodása, részint földrajzi 's uta- 

 zási nagy tömegű ösmeretei tehetségesitették; — én legalább részemről 

 több általam felhozott nem csak vegytani , de boncztudományi szavaimat 

 is az ő szószármaztatási velem közlött ösmereteinek tulajdonítom, 's úgy 

 vélem, hogy e' részről többen vagyunk, kikSchuster* sokféle tudományos- 

 ságának , mindenfelé elágazó eszének jó hasznát vévén , a' boldogult köz- 

 vetve általunk is gyarapította, tökéletesítette nyelvünket. 



Mint a' vándor végzett útjára: úgy én isSchuster' életére még egy 

 pillanatot vetvén vissza, azt munkateljesnek találom. — A' boldogult 

 azon kevesek közé tartozott, kikben a' nagy ész jó szívvel egyesülvén, 

 költészi részét éltének végső pillanatáig megtartotta, melly benne soha 

 rideg valósággá nem fajult, soha őt hideg önzővé válni nem engedte; 



