158 a' magyah tud. társaság' történetei. 



keble hazája, honfiai, ügyfelei, tudománya iránt mindenkor egj'enlő 

 melegséggel dobogott; hivatalában pedig olly buzgó volt, hogy miután 

 tíibb évekig tartó tüdőbetegsége után végre halálos beteggé vált volna, 

 még ekkor is folytatta egy darabig tanításait, elannyira, hogy midőn 

 karunk' igazgatója által magának nyugalmat engedni kéretnék, sőtkény- 

 szerítetnék „docendo volo móri" szavakkal zárta be munkás életét, 

 mi hivatala iránti buzgóságát elléggé tanúsítja. — Azon, az emberi nemre 

 közönségesen kimondott átok: hogy „ki melly tagjával vétkezik, azzal 

 bűntettetik" őt is utolérte , mert részint némelly vegytani műtételek alatt 

 kifejlő gőzöket, párákat tüdejébe szíván; részint heves beszéde, előadá- 

 sa által tüdejét olly sok évek' lefolyta alatt annyira megerőtetvén , végre 

 hosszú ideig tartó tüdőbeli bajának martalékává lőn. — A' boldogult' hi- 

 deg tetemei más nap, vagy is május' 20kán 1838. a' legkedvetlenebb 

 idő' ellenére is, rokonaitól, több rendbeli ügyfeleitől, barátaitól, úgy 

 szólván az egész egyetem' ifjúságától követve, buzgó 's háládatos, e' szo- 

 morkedves fáradságban egymással vetélkedő tanítványai' vállain vitettek 

 ki a' váczigáton kivül levő sírkertbe, 's boldogult Kisfaludy Károly' te- 

 temei mellé az ürük nyugalomra könyözönök közt takaritattak el. 



Boldogult árny! ki tán most is köztünk lebegsz, bocsáss meg, ha 

 ecsetem munkás éltedet tökéletlenül festette , hisz te úgy sem hagyál el 

 bennünket; mert műveidben, szavaim nélkül is örökké élend emléke- 

 zeted köztünk. 



Tisztelt tudós társaim, tanár ügyfeleim, szeretetre méltó ifjúság! 

 ti, kiket a' boldogult leginkább érdeklett, 's kiket a' rokonérzés e' 

 tárgyban legbensőbben egyesít, velem egj ütt földre sütött fővel a' boldo- 

 gult' hamvainak nyugtot, égre emelt szemekkel pedig lelkének örök éle- 

 tet kívánva egyesített szavakkal mondjuk: Uram! engedd, hogy túl a' 

 síron, amott azon jobb hazában, ismét meglássuk egymást. 



