172 a' magyar tud. társaság' törteneteí. 



egyszersmind nemzetsége' kinézetein mélyen elbúsulva, lelki enyhület 

 végett, Lengyel és Olaszországot beutazta. 



Valamelly nemzetség' melly a' sorstői már több izben kihalással 

 fenyegettetek , legvégsőjének szivébe látni akarni ne bátorkodjanak 

 sem azok, kiket isten több, kivált jő fiakkal megáldott, sem pedig azok, 

 kik a' nőtelenség' függetlenségeit előbbre ültetik a' haza' javára 's diszére 

 szaporítandó, 's jól felnevelendő maradék' akár reményeinek, akár vi- 

 gasztalásainak. Nem tartozott ő azon tan' követőihez, kik nem körül- 

 ményektől, de elvtől hajtatva, nem a' családi, hanem egyedül az egyenes 

 érdekeik' során remélnek alkothatőnak ollyatén egy állandóan boldog 

 Eldorádőt, hol az emberben fekvő ingerek , mind szellemi mind anyagi 

 tekintetben , habár a' legsanyardbb hatalom alatt is , csak ennek segedel- 

 mével lehessenek a' közjóra nézve legszabadabban kifejlődhetők. 



Nem ismertem én soha is atyaibb és házi boldogságra termet- 

 tebb szivet, mint az Illésházyak' utolsójáét. De nagy nehézségekkel és 

 ollykor meg nem gjózhető akadályokkal jár a' nagy birtokosoknál , az 

 örökbe fogadás. A' ki tehát követ hány az Illésházyak' utolsójára, az 

 sokkal emberibben cselekednék, ha könyeket hullatna felette! 



Hányat kellé e' nagy , de a' mellett igen érzékeny léleknek éle- 

 tében és pedig gyakran titkon hullatnia ! ? 



Istennek hála! már elmúlt, 's jelenleg megnyugtatóbb vigaszta- 

 lásokra, jövendőben pedig még derültebb reményekre változott hon fe- 

 letti búin kivűi, 1799ben édes atyját veszté el. Jóval az előtt igen nagy 

 reményű Ferencz testvérétől, ki még 14ik évét sem érte el, fosztaték 

 meg. Kevéssel édes atyja' halála után, egy másik és utolsó öcscse, Antal, 

 mint már jegyben levő , Helvécziának bérczei közt Zürichnéi vitézül hul- 

 lott el. Ennek testét ugjan akkori tiszttársa és barátja, főhadnagy gróf 

 Mensdorf, jelenleg a' bécsi fő hadi tanács' alelnöke még félholtan, nehogy 

 teste az ellenség' kezébe jusson, megmenté 's egy pár óra múlva már 

 egészen megdermedve nemzetsége' sírboltjának fentartotta. A' barátság' 

 szolgalatjai azonban csak enyhíthetik rövid időre , de nem fojthatják el 

 a' nagy veszteségek' dermesztő fájdalmait! Hát később nem kellett e' 

 elébb Orestese' és sógora' a' vele iker szabadelmií , erényű és hazafiságú 

 gróf BarkóczyFerencznek, mindkettejének legjobb korában kimúltál si- 



