184 a' magyar tud. társaság' történetei. 



ezer kürül küvetelhetií részletes adósságokért még ekkor sem akart sen- 

 kinek is alkalmatlankodni. A' trencséni birtokokért, ha nem olly lel- 

 kiösmeretesen szavát álló ember , többet kaphatott volna , mint kapott. 



Nem ölelhetvén, nem boldogíthatván törvényes maradékot, va- 

 lamint már elébb nem felejtkezhetett meg szép nagy lelke ez alkalom- 

 mal is , az egyedül neki az égtól adott és meghagyatott , 's még is csak 

 sajátoknak érzett és ösmért sarjadékairól. Végképen Pozsonyba, és 

 Csalöközben keblezett szarvai uradalmába költüzck 1836ban. Minden sze- 

 me számos jobbágyainak és szives lelkötelezetteinek szerte könyezett , 

 csak az általa számtalan boldogultak közül több hálátlanoké nem. 



Nem kastély ugyan már többé , és sok becses régiségek' rakhelye 

 a' trencséni vár, hanem áru-, portéka- vagy magtár; de készül a' budapes- 

 ti hid, indulóban van a' Buda felé futandó vasút, és megrakandja ismét 

 az egek' végzete szép anyaföldünkből kibúvandó , ha talán nem is tar- 

 tósabb, de kényelmesebb izlésű palotákkal hazánkat, a' mindent min- 

 denha újra tenyésztő 's felemésztő halhatatlan Saturnus' számára. 



Nagy szerencsétlensége vala az Illésházyak' utolsójának , akkor 

 midőn a' valódi vagy színlett szükség, malasztos keble elibe került, szo- 

 rosabb vizsgálathoz nem tudni, és hogy a' jóságávali visszaélés, és há- 

 látlanság, bár bnsitott irgalmas nagy szivét, valamennyire legalább meg 

 nem keményítheté. Nem annyira a' szükségessé lett fölöslegeknek és ké- 

 nyelmeknek, mellyekhez annyi éveken keresztül szokott vala, magátóli 

 megtagadásai tépték végső napjaiban lelkét, mint azon tehetetlenség, 

 miszerint a' még akkor is hozzá folyamodókon többé nem segíthete. így 

 még a' nagy erényeket is mérték' kísérete nélkül , fájdalom és bú követi ! 



Egy évvel halála előtt szerencsétlenül megsikamlott. Bukva ro- 

 gyó esése ügy megrongálta egész testét és kivált karjait, hogy orvo- 

 sok' tanácslatából a' budai fürdőben kénytelenítetnék enyhületet keres- 

 ni. Vissza is adta ez karjainak mozgalmát, de gyógyíthatatlannak lát- 

 szott még önmagának is a' rák, melly gyomrába kezdé magát befészkelni. 



Végrendelete' csinálásához látott tehát. Végrehajtóul sógorát , nagy 

 méltóságú gróf Cziráky Antalt, a' ministert, jeleié ki. 



