188 a' magyar tcd. társaság' történetei. 



mint maga sokszor emlegette vala. Lykurgnak s/ive esett volna meg a' vesz- 

 szőzés alatt vív(5d(5 gyermeken, ki, hová fogékony lelke önkényt vonzá , 

 verve űzetek a' tudoniánjok' szentelt csarnokába. Lelke győzött a' kíno- 

 kon, de tolmácsa, a' nyelv, ez iskola <5ta hebegő maradt. Innen kike- 

 rülvén tehetségeinek további kifejtését honi intézeteinkben kezdé , kül- 

 földi egyetemeken 's utazásain, sőt, mivel ő csakugyan sírjáig tanult, 

 egész életén keresztül folytatá befejezendő azt az örökségben, hová 1839. 

 február' 5kén költözött. Egy liiján nyolczvan évig élt, 's a' halálon kí- 

 vül, minden jók kivánák , vajha tovább élt legyen. Mert ő közhasznú 

 férfi volt, 's az illyenek mindig korán, a' közártalmiiak mindig későn 

 halnak. Közhasznúságáról vallást tesznek élte' minden útai , mellyeken 

 az emberiséggel, a' nemzettel, a' honi literaturával , hitsorsosival 's ön- 

 magával érintkezésbe jött. Mert mindezeket szeretettel ölelte. Kedves 

 volt az alkotő előtt is, épen mivel őt, a' szeretet' istenét, embertársai- 

 ban szerété. Ez az igaz vallás. 



A' lélek késztet nyomről nyomra kisérni őt élte' útain, hogy lát- 

 hatnők — 's benne némileg magunkat — hogyan ürült, hogyan szenvedett, 

 mit tőn, mit mulasztott, hol kellett kevesebbet hol többet tennie, hogyan 

 érzett, gondolt, akart, hatott, 's valljon az érdemet méltató szent igaz- 

 ság, borús vagy deri'ís homlokkal állana-c ez elszenderűlt ember' ham- 

 vain. De szabályaink, mellyel csak Prónayt a' nyelv- és literaturabarátot 

 rendelik megismertetni e' helyen , visszautasítják e' késztetést. Isten lát- 

 ja lelkemet, mennyi önmegtagadás ba kerül: nem lépnem ált ez úttal 

 törvényünk' szavát. 



Mert nem literatúránk' mezeje az, hol Prőnay koszorúkat aratott. 

 Tagadhatatlan ugyan, hogy itt is sokat tőn, kivált ha nem annyira írott 

 munkái, mint tudósaink' pártolása, tudományaink' öregbítése, tudomá- 

 nyos intézeteink' alapí(ása 's fentartása szerint méltatjuk tetteit. T. 1. ő 

 sokat írt ugyan, de vagy nem nyelvünkön, vagy philomélaként, melly 

 szerényen csak magának énekel. Nem dicsérhetjük, de nem is vádolhat- 

 juk érette. A' magyar nyelv* grummaticáján kivül, mellyet halála előtt 

 sajtó alá készített, alig van csak egy befejezett rendszeres munkája is. 

 Kedvencz tudományai a' természet, a' történetek, a' nyelvek körül fo- 

 rogtanak. A' történeteket egész kiterjedésökben müveié, de kiváltképen 



