EMLÉKBESZÉD B. PRÓNAY SÁNDOR IG. TAG FELETT. 189 



a' két testvér hazáét, az ázsiai népek' ethnographiáját, a' keresztény egy- 

 ház' viszonyait. És itt a' viselt dolgoknak nem csak vázlataiban volt ho- 

 nos, hanem csoda hűségű emlékező-tehetségénél fogva még a' legkisehl) 

 részletekben is. A' természettudománynak azon részét kedveié leginkább, 

 melly a' növényekkel 's legközelebb a' kertészettel foglalkozik. E' nem- 

 ben nem csak ritka, de honunkban egyetlen remek munkák diszcsitik 

 könyvtárát. A' nyugati nyelveken kivül legörömestebb nyomozá a' mon- 

 golt és mandschut 's általában azokat, mellyeknek nyelvünkkel rokonsá- 

 ga vítattatott. De mindezeknek tudása sírba szállt vele. Az ulóvilágnak 

 nem hagyott egyebet, mint Ácsán, futó homokra 's mocsáros helyekre ezer 

 bajjal varázslóit édenét — ezen élókünyvét — melly fűvészeli tekintet- 

 ben érdemel figyelmet, és tanúságot ad, hogyan győzhet az ész és ingat- 

 lan akarat a' természetnek mostohaságán. Hagyott ezenkivül megbecsül- 

 hellen ritka könyveket, mellyek ha rejtekeikből odajuthatnának, hol a' 

 természetbúvárok könnyen használhatnák, egy út két czélhoz fogna ve- 

 zérleni. T. i. az utód saját érdemével eldődének nevelné érdemét. Nehéz 

 volna tán meghatározni, valljon e' kettős czélnak létesítése dicsőebb-e 

 vagy remélhetőbb-e? 



Ő tehát közvetlenül, irott 's kiadott munkák által nem gazdagítá 

 lileraturánkat ; de közvetve, virágzását hathatósabban mozditá elő, mint 

 nagyjaink között igen sokan nem. Fiatal korában Erdélyt utazá be, ho- 

 vá szeretett neje 's rokonai iránt, a' tapasztalás' reménye 's hihető- 

 leg tán azon vágy is vonzá, hogy lássa a' boldog férfi szerető karok 

 közt azon hazát, mellynek történeteit a' tizenkét éves gyermek, neve- 

 lői sújtó kezek alatt sírva irta meg. Ezen útjában ismerkedék meg Aran- 

 kával 's levelezéseik mutatják, milly hathatósan munkálódtak ugyan- 

 azon czélra. Atyja, László, jutalmat tőn ki magyar pályamunkákra olly 

 időben, hol az illy vállalat a' millyen ritka, olly hathatós eszköz volt ár- 

 va literatúránk' emelésére. Fia, a' mi Prónaynk, atyja' halála után felfo- 

 gd az ügyet 's Kis Jánosnak ezen legrégibb és még mindig legújabb élő 

 írónknak itélé a' kitűzött 's megérdemlett jutalmat. A' bel- és külföld 

 tudósaitól környeztetett. örömest keresek, mert örömest láttatának. Ta- 

 nítva és tanulva mulattak nála, mert arra képes, erre kész vala. Fessler- 

 ben az üldözöttet vedé, az írót becsülé, a' kiadót gyámolítá. Ha nyel- 



