EMTjÉKBESZÉD B. PRÓNAY SÁNDOR IG. TAG FELETT. 191 



gyönyört szereznek átokért; tüzes kövekre, — gúnyul akasztni hamvadó 

 tetemre; fényes palotákra, — márvány küszöbén koldusba botlani, — 

 szóval mindenre a' mi mulandó, semmire a' mi örök, mindenre a mi 

 magoké, semmire mi a' honé. Azokat értjük, kiknél a' nemzetiség üres 

 hang, kikben a' hazafiságnak csak árnyéka sincs meg, kiknek mindenök 

 idegen tőlünk, kivéve talán magyar nevöket, és még ezt is németesen 

 ejtik. 'S ezek még angyalok azokhoz képest, kik egyetemes ügyünkhöz 

 hűtlenül, literatúránk', művelődésünk', nemzetiségünk' haladását gátol- 

 ják. Ila meggyóződésbó'l tennék , irgalmat kérnénk az égtől reájok. De 

 őket egészen más okok vezérlik, mellyeket feltárnék előttetek, ha nálam- 

 nál jobban nem ismernétek azokat, de kivált ha eléggé mester, vagy elég- 

 gé kontár volnék a' keserűt édesen ejteni. Prónay ezekhez mérve — ha 

 csakugyan nem vétek az illyenekhez becsületes embert hasonlítani — 

 Prónay ezekhez mérve — szent és óriás. 



Azért nem foghatám meg soha, miként nevezhetek őt némellyek 

 magyartalannak 's az idegen ajkuakhoz szítónak, mit vád gyanánt hoztak 

 fel ellene. Ez mai időben annyit jelentene, mint hazánk' törvényes nyel- 

 vének rovására idegent terjeszteni 's így ellenkezni a' nemzetnek ünne- 

 pélyesen kifejezett akaratjával, melly valahára egy nyelvet kivan, hogy 

 egymást értsük, hogy egyek, 's ha nagyok nem is, boldogok legyünk. 

 E' czélok tiszták, 's az, ki ellenük szegül, vétkezik nemzete ellen és 

 korszerűtlen bűnt követ el. Ezt tennünk nem szabad. Ezt Prónay nem 

 tévé soha. Honnan tehát ama' vád? Megmondom: sokan közöttünk amaz 

 említett czélok' elérése körül fonák eszközükhöz nyúltak; nem jutottak 

 eszükbe azon okok, mellyek Babylon' tornyának felépülését lehetetlenné 

 tevék; nem gondolák meg, hogy Róma nem egy nap épült, 's hogy azon 

 gyermeket nem fogja megszülhetni egy pár év, mellyen nyolcz század 

 hasztalan vajúdott. Ki fog az ötven éves tölgynek derekából sövényt 

 fonni akarni? Pedig azt hallók: hogy itt ott ráparancsoltak az idegen aj- 

 kú őszökre , hallgatnák a' szent igét olly nyelven, mellyet nem értenek. 

 Mi más szavakkal annyit tesz, minta' vallást, a' legszentebbet 's ennek 

 gyümölcsét, az erényt, alája rendelni a' nyelvnek, 's igy a' czélt esz- 

 közzé az eszközt czéliá teni. Ez bün az emberiség ellen, mellyet ha el- 

 követnénk—nem hiában nyomom meg — le nem mosna rólunk a' magyar 

 tenger, a' nagy Adria. 



