192 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG TÖRTÉNETEI. 



Prónay a' magyarhoni evangelicusoknak főfelügyelője volt, 's ezek, 

 tán Dunántűit kivéve, nagyobb részint idegen ajknak. Ezek közt sokan 

 vagy azt hitték, vagy némelly bujogatők azt verték beléjük, hogy az em- 

 lített tekintetben igazságtalanság történt velők. Eljöttek tehát Prónay- 

 hoz , 's ez tisztéhez képest kihallgatá őket, bajaikat orvosolni és úgy 

 igyekezett elintézni , hogy panaszaik és a' nemzet' kivánatai az egésznek 

 javára nézve üdvösen béküljenek ki. 'S ígyPrónaynak épen erénye vette- 

 tik némellyektől bűn gj'anáiit szemére. — Aztán — legyen szabad e' vádnak 

 egy nevetséges oldalát fognom fel, előre bocsánatot kérve, hogy a' komoly 

 közé nevetségest vegyítek — azt higyjük-e, hogy például a' magyar és töt 

 nyelv nyolcz századon keresztül szemérmes jegyben jártak egymással ? 

 Sőt egybe keltek, a' magyarosított tót és tőtosított magyar szőval , 

 mindmegannyi magzatok, ezen egybekelésnek sarjadékai. Csont az én 

 csontomból és vér az én véremből. Ujabbkori Íróink port indítottak e' 

 házaspár ellen, 's azt követelték , hogy a' gyermekek osztassanak meg. 

 Méltán-e vagy sem, azt vitatni nem ide tartozik. De az szent, hogy a' 

 ki itt czélhoz akar érni, annak mindenik nyelvet alaposan kell értenie. 

 'S ha így Prónay, a' magyar grammaticus, tótul is tanult, ollyasmit tőn, 

 mi minden magyar grammaticusnak becsületére válnék. — Végre ha mind- 

 járt eldöntő okok hozatnának is fel ellene, mell3^ek kétségen kivül he- 

 lyeznék, hogy itt vagy ott eltérő irányt követett, két körülménj^t lesz 

 szükség meggondolnunk előbb, hogysem a' dicsőültnek vádolására gyar- 

 lóan hajlanánk. Azt, hogy hol ügyünktől eltérő irányhoz látszott szíta- 

 ni, szentebb érdekek forogtak fenn' mint a' n}'elv' érdeke ; 's azt, hogy a' 

 csaknem nyolczvan éves őszben az akarat' ereje hanjatlott, 's így a' 

 vád azon emberek' fejére hull vissza, kik a' tisztes vénnek hivatalos ha- 

 talmával visszaélni hűtlenek valának. 'S ha még mind ez kevés fogna 

 lenni, nyomozzuk az apáknak szellemét a' fiakban, a' holtnak elveit 

 örökösében és némuljunk el. 



'S csakugyan itt, miután Prónayt állvezetém előttetek literatú- 

 ránk' mezején, el kellene némulnom nekem is. Azonban mivel hatásának 

 egyéb közei a' mondottakkal közel rokonságban állanak, vagy azokat fel- 

 világosítják , vagy felülmúlják , nem szabad végkép hallgatnom felölök. 

 Röviden szóiandok. De ha még is nehezteléstcket vonnám magamra , 



