EMLÉKBESZÉD GUZMICS IZmOR TT. FELETT. 201 



a' magyar szép literaturui csínosodás legbiztosabb utoit haladand, ha a' 

 hellea niiveltség' aranypéldáit tűzi ki elóképeúl ; ezt a' tudós társaság' év- 

 könyveiben kiadott jeles értekezései bizonyítják. Theocrit' maradványai 

 pedig, 's az academiától megjutalmazott Oedipus és Iphigenia^ a' hellén 

 költészet' e' remek gyöngyei, mellyeket oUy ügyes és csinos tollal magya- 

 rosi ta, tettleges tanúi e'beli járatosságának, választékos ízlésének. Azon 

 igénytelen báj, azon egyszerű, tömött, szabatos kifejezések, mellyek 

 nyelvünkből csak c' kevés próbatételekkel is kifejlődtek, méltán gerjesz- 

 tik azon kívánságot bennünk, vajha a' hellén irők' egyéb remekei is 

 minél több hasonló műkedvelőkre találnának. 



De bár milly fontosak Guzmicsnak a' szépliteratura körül tett 

 munkálati , mindazáltal a' nyomatékot , az érdemei' mérlegén legsulyos- 

 bikat, vallástani műveiben tette le. Hosszasnak kellene lennem. Nagy 

 tekintetű Gyülekezet, ha részletes bonczolgatásába ereszkedném mind 

 azon vallást tárgyazó dolgozatoknak, mellyekkel Guzmics részint külön 

 füzetekben, részint folyóiratok' utján az egyházi tudományokat gazdagí- 

 totta. Itt csak általánosan szándékom őt méltányolni, 's fővonalait adni 

 a' nemes iránynak, mellyet ebbeli munkáiban kitűze, 's azon tiszta szel- 

 lemnek , mellytől lelkesült. 



Egy igénytelen szerzetes papot állítok elé , a' világ' zajától , mo- 

 nostori csendes falak közé elvonultat, de kinek kebelében az érzelmek' 

 legnemesbike, a' türelmes, a' nem versenygő, az önhasznát nem vadá- 

 szó keresztény szeretet lángol; egy szerzetes papot, ki azon egyháznak, 

 mellyhez tartozik, tanítását a' kor' kivánatihoz és haladásához képest ala- 

 posan ismeri; mert ez fő tiszte, egyik legkedvesb foglalkozása. Ám ő 

 nem csak szerzetes , ő az izlés' embere , a' világi tudományok' avatott 

 gyakorlója egyszersmind, nyájas emberbarát, 's mi nélkül a' legragyo- 

 góbb méltóság' életrajza is kontármű, hazája' boldogságát szivén viselő jó 

 polgár. Az illy tulajdonokkal felékesült egyházi férfiutói nem remélhet- 

 tük-e, hogy a' jogosság' és viszonyos méltánylat' korlátai között azt, a' 

 mi előtte szent és tiszteletes, váltig védelmezendi , 's midőn ellenfeleivel 

 küzd is, gúnytól, alacson rágalmaktól tartózkodva, a' vallásnak tettle- 

 ges oldalát, a' minden erények' legnagyobbikát, a' szeretetet soha nem 

 feledi? És reményünk nem hiusodott meg. Milly fontosak, ismeretekkel 



M. T. T. ÉVK. V. 1. 2G 



