224 a' magyah tud. társaság' történetei. 



mellynek szerkesztését 1819ben vévén által, azt 1827. végéig, összeseu 

 nyolcz éven tul vitte. Saját dolgozata e' folyóiratban kevés állott; annál 

 miinkásabb volt mások' buzdításában, 's az intézet' és irodalom' számára 

 megnyerésében. Utóbb e' folyóirás más kezekre szállván, Wigand Ottót, 

 akkor pesti kiadó-küny várost, egy új folyóirás' alapítására birta, melly 

 ISSlben megindult e' czím alatt: Sas , vegyes tárgyú iratok az olvasni és 

 tudni méltó' minden ágaiból. Több tudósokkal egyesülve kiadta Thaisz 

 — a' 3d. kötetig Cserneczky vei , a' 12ig maga, a' 15ig Felapáti Molnár 

 Sándorral (I— XV. Pest, 1831 — 3. n. Sr.), 's azt koronként a' maga czik- 

 kelyeivel is bővítette, mellyek közt említendő: A' magyar törvény el- 

 sőbbségeinek némelly vonásai (I. k.). Idő közben a' Közhasznú Esmereteh' 

 Tárába is dolgozott, Walter Scott' /i-a/íAoe regényét (Pest, 1831. 5. köt. 

 12r.) és Wachtler Bernát' ismeretes munkáját fordította: Nyilt szivű ész- 

 revételek a Magyarország' számára javaslott váltó 's törvénykezési rétid- 

 re (Pest, 1832. n. 8r.). A' magyar tudós társaság a' litteratura körül, ki- 

 vált egy korábbi szakban, hatással buzgott férfit mindjárt első nagy gyű- 

 lésében, 1831. febr.' 17. választotta lev. tagjává. Eletét gutaütés végezte 

 hirtelen, július' 9. 1840. 



MARTON JÓZSEF, 



levelező tag. 



Született 1771. Iszka-Szent-Györgyön , Fejér vmegyében, hol 

 atj^a, István, ref. pred. volt. Iskolai képeztetését 1779 — 93ig Debreczen- 

 ben vette. Eleinte nevelő, nem sokára Lőcsén, az evang. gymnasium- 

 nál erkölcstudomány' és természetrajz' professora lett. Mint Hlyen 1799 — 

 1800. az elöljáróságtól egy esztendei szabadságot vőn, mellyet a' két ha- 

 zának nyelvismereti czélból beutazására fordított. Alig tért vissza, mi- 

 dőn Görög Demeter (1. Névk. 1836. 74. 1.), akkor Esterházy Pál hg' ne- 

 velője, által Bécsbe hivatott, hogy vele ott a' magyar irodalom körüli 

 munkásságát megosztaná. Ez idő óta Márton, még Lőcsén megkezdett 

 írói pályáját folyton egész haláláig folytatta, e' mellett a' m. nyelvet 

 1806ig mint magányos nyelvmester, ez óta a' bécsi cs. egyetem' mellett 

 mint a' m. nyelv' és iralom' rendkiv. professora nyilván is , de fizetés 



