a' nyelv' alap, és hasonlitási vezér elveiről 9 



ember' gondolatainak, kivánságinak és érzéseinek nyilvánítására má- 

 sokkal ko/Jcsére szolgál. Azért nem csoda, ha a' soha nem érintkezett 

 nemzetek' nyelvei is a' főbb vonásokban , mint közös tulajdonságokban 

 pontosan megegyeznek; mert egyenesen a' gondolkodó erőnek tulajdo- 

 níthatni a' nyelvek' általános összeolvadását, mi szerint a' személyt min-» 

 den nemzet névmással, a' tárgyat névvel, a' személynek, vagy tárgy- 

 nak cselekvő, szenvedő és közlétű állapotját igével bélyegzi. Nem kü- 

 lönben a' vágyó és érző erőnek természetes kifakadása nemzette a' ger- 

 jedelemnek és indulatnak sóhaj és különféle szenvcdélyteljes hang- 

 jait , a' mcilyeket tudniillik már minden nevekedő kisdednek a' termé- 

 szet szinte ajkára szokta adni, és innen vagyon, hogy az indulatjelentő 

 szókban a' legtávolabb nemzetek is bámulatosan megegyeznek, mert a' 

 természet maga magát soha sehol meg nem tagadhatja. 



A' mondottaknál fogva tehát világos, hogy a' nyelvnek alapja, 

 nem puszta mezítelen, hanem a' természettől szükségképen támasztott, 

 a' gondolkodó, vágyó és érző erőtől vezérlett, köz elfogadással meg- 

 állapított szokás, a' mit ezután tulajdonképen nyelvszokásnak ke- 

 resztelve használandók. 



Igen is a' nyelv szokás azon kiapadhatatlan bő forrás, a' melly- 

 ből, mint tőből a' fának ágai hajtanak, úgy a' nj elvnek minden fordu- 

 latai áradnak. A' nyelvszokáson , mint alapkőszálon nyugszik a' ter- 

 mészet' puszta hangjainak, a' szív' néma sohajinak és az indulatok' hŐ 

 kifakadásainak bizonyos hangokban értelmesítése és közölhetősége; a' 

 nyelvszokás különbözteti meg a' szókat, mint közvetlen, vagy leg- 

 alább közvetett szüleményeit, időre, térre és minemuségre nézve; a' 

 nyelv szók ás szenteli és engedi meg az éghaljatnak, egyházi, vagy 

 világi állapotnak , politicai és fenyitéki törvényeknek , honi nevelés- 

 nek, népi erkölcsöknek , hazai szokásoknak, nemzeti viseleteknek min- 

 den nemzet' nyelvére olly hathatós befolyását; a' nyelvszokáson 

 alapszik a' szóknak más szók általi illyen vagy amollyan származtatása, 

 módosítása, szerkezése; a' nyelvszokás szüli azon rendet, a' melly 

 minden nyelvben a' hasonló szónak hasonló állapotban hasonló módú 

 használásából, és a' hangoknak, mint a' szó' lelkeinek hasonló sorozásá- 

 ból keletkezik; a' nyelvszokás szüli az anyanyelvtől eltérő nyelv- 

 ágaknak, vagy leánynyelveknek az időre, térre és minemuségre külön- 



