a' NVELV' alap, és HASONLITÁSI ^EZÉR ELVEIRŐL. 15 



mert itt a' gyük kétféle, régi cr, vagy ere, és ujabb erő'; a' lionnaii 

 már er-ény, és eró'-őny, eróny cgyiráiit helyes; ellenben rény a' 

 szüszármaztatiísi nyelvliasonlósággal ellenke/ó' korcs szülemény. így a' 

 szószcármazlatilsi nyclvliasonlóságbol tudjuk, hogy a' fi gyeimet es, 

 szorgalmatos, mond ólat stb. helytelen származékok. Lgyan az 

 tanítja, hogy a' csepp két p-vel hibásan iratik, mert a' csep-eg, 

 csep-zik, csep-pen, csep-nyi 'stb származékok tagadhatatlanná 

 teszik , hogy a' gyükszó egyszerű c s e p. Továbbá , hogy a' k ö z 1 1 mi- 

 dón a' küzütt-bül összevonatik, két t-vel iratik, mert köz- és ott-bői 

 leszen között. 



b) A* szómódosltási nyelvhasonlóságra nézve az irtíi nyelvben 

 megütköznek A'^erseghy' tanítványi Révai' követőivel ; azok tudniillik a 

 parancsoló módnak bélyegképzójét a' d, 1, n, t, betűkkel végző' igék- 

 benmeglágyítják, a' j, helyett gy, ly, ny és ty hangokat irva igyen: 

 tud-gy, talál-ly, von-ny, tát-ty: ezek ellenben meghagyják : t u d-j, 

 találj, von-j, tát-j; de a' szómódosítási nyelvhasoulóság Révai mel- 

 lett áll , mert szómódosító képzőinkben általános szabály , hogy a' kép- 

 zőnek mássalhangzója mindenkor híven megtartatik, és csupán a' ma- 

 gányhangzó simul a' g>ök- vagy tőszónak hangjaihoz. Igaz ugyan, hogy 

 a' szokás, mint minden nyelvben önkényű királyné, kivételeket tett a/. 

 s , sz, z , némelly t betűvel végző igékben , és az í t cselekvőben szárma- 

 zékaival együtt ; de e' kivételek mind a' szói, mind az irói nyelvben általá- 

 nosan mindenütt elfogadvák; ellenben Verseghy' véleménye közdivatra 

 nincs méltatva, és a' jó kimondásnak rósz nyomozásán épülve nyelvünk' 

 azon természetével ellenkezik, mi szerint a' gj', d-j, és g-j-ből , az ly, 

 Íj bői, az nj^ n-jből, a' ty t-jből elegyült hang, következőleg meg- 

 állhat a'tud-j, talál-j, von-j, lát-j még akkor is, ha a' kimondás- 

 ban lág3'ítva ejtjük tu-d-j vagy tu-g-y, talá-l-j vagy talá-l-y, vo-n-j 

 vagy vo-n-y stb, és minden zavart, melly nyelvtanítóink' tollát több- 

 ször epébe mártotta , egyedül az idegen, és nyelvünk' belsejével homlok 

 egyenest ellenkező y betűnek behozatala szült, a' mit már csak az is 

 eléggé bizonyít, mert a' parancsoló a' hamar hangnak kedvelője inkább 

 siet és kurtít így: von-j, vagy von-y mint hosszabít: von-ny stb. 



c) A' szó-rakásra tekintve meghasonlik a' nyelvszokás a személy- 

 ragoknak főnevekhez igazításában. Némellyek VerseghjTel tartva így 



