a I. N YEL\TTrDOMÁNY - OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉS. 



oldásában egyesül: ki vagy mi? hány? millyen, magában, viszo. 

 nyaiban, és módjaiban^ — A' logicai vizsgálódásnak ezen szabályai sze- 

 rint keletkeztek akármelly nyelvnek részei. Azért minden nyelvben a' 

 miséget név, a' mennyiséget számnév, a' minemiiséget melléknév, 

 a' viszonvt, mellyben a' miség cselekvőleg , szenvedőleg , vagy a' kettő 

 küzti létben áll, ige; a' miségnek különféle módjait különkülün majd 

 magán álló , majd a' személyivel , vagy tárgygyal elül , vagy hátul egybe 

 olvadó, majd ma értelmes, majd ma már értelmetlen szavak jelentik, 

 a' miket név- és ige határzó , vagy módosító szóknak, vagy ragoknak 

 szoktunk nevezni. Abban is megegjez minden nemzet' nyelve, hogy 

 a' személyt, és ennek birtokos vagy igebéli viszonyait részint önálló 

 személynevek, részint a' főnévvel, és igével egybeolvadó személyra- 

 gok által bélyegzi , és noha ezt ma az európai nyelvekben világosan meg- 

 mutatni nehéz: még is a' legjelesebb nyelvtanítók a' görög, latin, és 

 német nyelvről is , usszehangzólag gyanítják. Az előszámlált részeknek 

 teljességéből , vagy fogyatkozásából következik a' nyelvnek belső logicai 

 tökélyes, vagy tökélyetlen kifejlése is, mert ha azoknak csupán egyiké- 

 ben fogj'atkozik is valamelly nyelv, ezt már belsőképen teljes fejlésű 

 nyelvnek nem mondhatjuk. A' nyelv' illy logicai fogyatkozásának nyil- 

 vános nyomára akadunk szem' keleti leánynyelveiben ; ritkább lévén 

 tudniillik azokban a' mineműséget jelentő melléknév, kénytelenek kö- 

 rülirással élni p. o. erkölcs embere. Isten fia stb. ezek helyett 

 erkölcsös ember, istenes fiu. Sőt az anyagi mineműséget mi 

 is, mint a' keletiek, melléknév helyett főnévvel kijelenteni a' szükség 

 miatt kényteleníttetünk, p. o. bőr öv, arany gyürtí, réz edény, ezüst kés, 

 kő láb stb. a' mit a' görög, latin, 's mások melléknévvel jegyeznek: 

 cingulus pelliceus, annulus aureiis, vas cupreum etc. Sőt 

 a* magyar köznép szájában a' valóval való Ízetlen körülirás is dívik 

 u. m. aranyból való, ezüstből való stb. 



Ámbár továbbá a' beszéd' részeinek a' gondolkozás' cathegoriái 

 szerinti kifejlésében minden nyelv közönségesen megegyez : még is a' 

 nyelv' hangjaiban , szavaiban , ezek alkotásában , módosításában , és 

 szerkezésében egyik nyelv a' másiktól kisebb nagyobb mértékben külön- 

 bözik; és épen ez a' különbözés az, a' mellynek kisebb, vagy nagyobb 

 mértéke határozza meg a' nyelvek közti közelebb , vagy távolabb rokon- 



A 



