44 I. NYELVTUDOMÁNY - OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉS. 



rlünk. Többire a' névmutató a' héber és arab nyelvben, mint nálunk, 

 a' név' elején áll, sőt vele egybeolvad, mint a' magyarnál is ezekben: 

 nnyi, aJior, aféle, efeíe sth. Megjegj'zésre méltó, hogy nálunk a' név- 

 mutató az, ez minden mássalhangzó előtt z betűjét elveti, a' mi hajdan 

 inkább a' szónak első hetűjével egybeolvadott, szinte mint az arab 

 nyelvben az úgy nevezett solaris betű előtt: p. o. assamszú e* helyett 



alsamszú {■^^t^i^), afföld, c helyett: azföld, annap e helyett: aznap stb. 



c) Névmások. 



Ha valahol, bizonyára a' névmásokban derül legszebb fényben 

 nyelvünk' keleti hajnala; ha valahol, bizonyára a' névmásokban vagyon 

 a' legnagyobb hasonlatosság, mellyben Szem' leányi 's a' magyar egy- 

 máshoz leginkább közelednek. De azonban itt nyelvünk' teljes dicsősé- 

 gét kizárólag nem híreszteljük ; hanem más európai nyelveket is vizsga 

 szemre véve, csak annyit hihetünk, hogy a' névmásokat, mint minden 

 nyelvben a' szómódosítási legszükségesebb részt, a' nemzetek többnyire 

 az eredten eredeti nyelvből általvéve , kisebb nag3'obb hasonlóságban fön- 

 tartották, és megőrizték. E' tárgynak világosabb előad hatása' tekinte- 

 téből a) a' személyes és birtokos , b) viszontagló , c) mutató , d) kérdő 

 és viszonyos, e) határzatlan névmásokat külön külön fogjuk egybe il- 

 leszteni. 



a) A' személyes névmások több nyelvvel megegyezve a' keleti 

 nyelvekben következők : 



Magyar, 

 én. 



te. 



3. í(!in hu — — 05I hu y» 6. 



Ezeket kiki első tekintetre a magyarral hasonlatosaknak fogja ta- 

 lálni, kivált ha megemlékezik, hogy egyszerű alakjokból csak azon sza- 

 bály vette ki, mi szerint a' keletiek minden szót három betűre vonni 

 iparkodtanak. Ewald mondja: „atque tpsa horum pronominum etyma ex 

 atitiqtíissima sünt lingua , unde in lingua semitica aeque ac indogermanica 



