50 I. NYELVTUDOMÁNY - OSZTALYl ÉRTEKEZÉS. 



büztetni? avagy ki nem látja legegyszerűebb fölfogásnak azt, hogy min- 

 den cselekvési, szenvedési, vagy küzlétű állapot oUyan, a melly vagy 

 már megtörtént, és már ehmilt, vagy jelenleg is tart; és csak jövendő- 

 ben végződik el t 



A' mi nyelvünkben eleve szinte csak két illyen idő volt, de azon 

 szembetűnő különbséggel, hogy nálunk a' gyök, vagy tőige jelentette 

 a folyton folyó időt, ellenben a' múltra már a tőigéhez, vagy gyök- 

 höz bélyegszóka járult, tudniillik et , át, óta, héber fi^, a mi tulajdonké- 

 pen óía formában ma is dívik, és múlt időt jelent p. o. hét-óta, évek- 

 óta stb. De valamint mi, úgy az arabok is nyelvöket mivelgetvén, az 



alig és régen múlt időket üÚ (nálunk van) segédige által kezdették 

 megkülönböztetni ; úgy támadott nyelvünkben az: ir vala, scribebat, irt 

 vala, scripserat stb. Utóbb még inkább tökéletesedvén a, e lett az alig 

 muIt időnek bélyege , ú. m. ir-a , ve-re stb. Sőt a' folyton folyó idő 

 mellett a' tiszta yó«e«do' jövendő jelentésére^og-és «/<yí alak használtatott. 

 .\zonban a fog cselekvő ige más igének határozatlan alakjához illesztve, 

 nem annyira termeszt yóyewdo időt, mint inkább valamihez kezdést; mert 

 valamihez /o^«2, vagy valamit kezdem most is lehet, nem csak jövendő- 

 ben, és így p. o. Írni fog tulajdonképen annyi, mint scribere incipit, ir- 

 ni fogott volna am. scribere incepisset stb. hí. and pedig olly jövendőt 

 fejez ki , a' melly előtte , vagy utána mindig a' ha kötőkét megkívánja , 

 mert föltételes mondást szül p.o. irandottam, ha nem hátráltatnak, am. 

 írtam volna ha nem hátráltatnak , eljövendettem , ha bátyám nem ellen- 

 zi stb. Ebben vagyon tulajdonképen véleményem szerint nyelvünk' sub- 

 iunctivus módja, a' melly mint foltételes mód az optativus, vagy is 

 óhajtó módtól különbözik, mert ebben mindenkor valamit óhajtunk, 

 amabban pedig föltételes szenvedésben , cselekvésben , vagy közlétben 

 vagyunk , in modo subiunctivo , seu conditionato. 



Mádra nézve Szem' leányi a' cselekvési, szenvedési, és közlétű 

 módnak kinyomozásában szegények, és tulajdonképen csak határzott , 

 határzatlan '& parancsoló módot különböztetnek; ez utóbbi némi függe- 

 lékek és hangváltoztatás által a' tiltó , és intő módot is kifejezi. Nálunk 

 ellenben a' parancsoló módot a' foglalával együtt hej-hő\ , az óhajtót 

 flo-ból lett j , és na ne ragok képzik. Van a' héber nyelvben is nyoma 



