n. 



PHILOSOPHIAI-OSZTÁLYI 



ÉRTEKEZÉSEK. 



II. 



AZ ISTEN ÉS VILÁG KÖZÖTTI VISZONYRÓL 



HORVÁTH CYRILL RT. 



ELSŐ IDŐSZAK: PANTHEISMUS. 



Többszöri vitatkozások' tárgya volt már, ha valljon az ember, ez az 

 épen oUy gyarló , mint jeles tulajdonokban gazdag teremtmény , képes- 

 e a' maga fogalmait czélszerűleg kifejteni; 's ha igen: a' sokfelé ágazó 's 

 nem ritkán dicséretes állhatatossággal védett útmódok közül mellyik az , 

 melly őt ez iránti buzgalma' sikerültéről biztossá tehetné ? Napkeleten 

 leginkább India, China, Japán, Tibet és Persia' bölcsei mutattak e' föl- 

 adathoz különös vonzódást; nyugoton pedig, a' mint azt a' nálunk még 

 mindig nagy becsű rendszerek is bizonyítják, az e' fölötti vizsgálatok közt 

 legkitetszőbbek a' stoicismust vagy epicureismust pártolókéi. 



E' kitetszőség mindazáltal, kivált azon esetben, ha a' mi korunk' 

 észtani álláspontjáról fog itclet kívántatni, nem teszi a' tőlük adott vála- 

 szokat teljesen kielégítőkké. Oka ennek főleg abban áll , mivel a' szel- 

 lem' akkori és jelennen elért műveltségi foka közt tetemes a' különbség. 

 A' hajdani gondolkodást elvontság bélyegzi, melly most, miután száza- 

 dok' lefolyta alatt még a' legnyomadékosabb ellentételek' föloldása sem 

 hagyatott vizsgálatlanul, több oldalról foganatosán meghaladtaték. 



