58 n. PHrLOSOPHLU-OSZTALYI ÉRTEKEZÉSEK. 



Jelenleg ugyan is az ön természete' mélyebb tudatával biró ember 

 világosan meggyőződik arról, hogy ő épen azon nagy mindenség' viszo- 

 nyos egysége , mellynek általányos egysége az isten. Szükségtelen itt e' 

 pontról körülményesebben szólanom; mert csak egy pillantás is azon 

 befolyásra, mellyet az a' tárgyilagos szellem' alakítmányiban , ilgymint 

 polgárzat, vallás, tudomány és művészetben naponként gyakorol, azon- 

 nal szembe ötlóvé tcendi fontosságát. Fölvett tárgyam' közelebbi megérin- 

 tése végett czélszcrü még is kinyilatkoztatnom: hogy az iménti egységek' 

 alapos fölfogása mindenkor legbiztosb vezeték a' hajdani és mostani vi- 

 lágnézetek között tétovázóknak. Pedig csak az ezen egyetlenegy pont 

 körüli eligazodás is mennyire kedvező állapotba helyezné az igazság' nyo- 

 mozóit! Azon nagy nyereség mellett, hogy a' mindennapi sokszinü ta- 

 pasztalás és a' régi korból reánk hagyott hagyományok' elleniránj^zatiban 

 nem bukkannának csupa véleményekre, megismernék egyszersmind, hogy 

 az ellentételbeni pangás korán sem rendeltetése a' mi nemünknek. Az 

 emberben ugyan is az ész' egyetemiségén föliil, melly őt a' nagy minden- 

 séggel azonitja, mutatkozik még oUy egyedi sajátság is, melly őt egyfe- 

 híl önállónak hirdeti, másfelül pedig a' tárgyi- és alanyiság közötti 

 viszonynak addigi fejtegetésére ösztönözi , valamíg a' közöttük találha- 

 tó ellentételek ki nem egyenlítetnek. 



Soha sem volt idő, mellyben az ember e' kiegyenlítést szem előtt 

 nem tartotta volna; de a' választolt nézetpontok miatt a' lehozott ered- 

 mények is különb jellemüek, Ollykor az alany, kivetkeztetve egyedi sa- 

 játságából, egészen a' tárgyiság' minden egyest fölemésztő egyetemiségé- 

 be sülyesztetett; máskor ellenben az önegyedi elvontságába zárkózott 

 alany magához ragadott minden hatalmat ^ 's következtében a' tárgyias 

 egyetemiséget megtagadta. Az ez által megmerevített irányzatokból folyt 

 azután ama' századokig tartó meghasonlás , melly a' szellem' szabad 

 munkálkodását szünet nélkül akadályozta. 



Találkoztak, az igaz, mindenkor lelkes és összerüen gondolko- 

 dó férfiak , de a' rögzött előítéletek miatt vagy üldözés' tárgyaivá lettek, 

 vagy, ha ez nem történt is, szózataik a' levegőben hangzottak el. Vég- 

 re sok küzdelem után korunknak sikerűit amaz álláspontig fölvergődni, 

 mellyen mind a' tárgyiság megtartja a' maga egyetemiséget, mind az 

 alany a' maga egyediségét; de a' helyett hogy egymáson kiviíl megme- 



