AZ ISTEN ÉS VII,ÁG KÖZÖTH VISZONYnÓL. 65 



Ez azon egyetemes lét, mellyet a' cosmotheismus istenei. Szerin- 

 te ez a' végetlen lét a' végesben van. De mi az, a' mi dket egyesíti? 

 Minden más előtt meg kell jegyezni, hogy ez a' végetlen lét, melly a' 

 végessel egyesül, koránsem halt, avvagy élet nélküli, hanem oliy egész, 

 melly magát önállőlag fentartja , saját ereje által belülről kifelé munkál- 

 tában létrészeket alakít 's azokat egyesíti, vagy is olly egész, melly ele- 

 venségben nyilatkozik. Mire nézve a' gondolkodó eló'lt három oldalt tün- 

 tet fül: külsőt, belsőt 's a' kettőnek életbeni 's élet általi egységét. Nem 

 egyéb tehát az egyetemes lét, melly itt lényegét teszi a' valóságnak, 

 mint az egyetemes elevenség, melly három kijelelt oldalról gondolva há- 

 rom fokon keresztül érendi el öszszcrű fejlettségét. Ezzel ki van emelve 

 a' cosmotheismus három foka is: l) melly az egyetemes életnek egyedül 

 külsejét; 2) melly annak egycdiil belsejét; 3) melly magát a külső- és 

 belsőben megvalósított életet tárgyalja. Az első fok' neve natiiralismns , 

 másodiké dynamismus, harmadiké hylozoismus. 



1. Naturalismns. A' cosmotheismus' ezen első fokán, miként 

 mondatott, az egyetemes életnek egyedül külseje tárgyaltatik. Ez mind- 

 járt a' közvetetlen fülfogáskor térben egj'más mellett létező testek' soka- 

 ságát tünteni élőnkbe. Eleinte a' sokaság' elemei ridegen, mint külün ál- 

 ló dolgok, majd mint terjedelemben mindig nag)'obbúló egésznek részei 

 tekintetnek , míg végre az egyetemes anyag , mint valamennyinek aljaza- 

 ta és lényege végső eredményűi nyeretvén, eléretik amaz e' fokon legösz- 

 szerübb fogalom, melly itt az istenről alakítható. Az egj^etemes anyag 

 isten. 



Korunk mostani fejlettségét tekintve, melly az istent általános 

 szellemnek ismeri, igen botlasztó lehet sokak előtt ez a' meghatározás, 

 azért szükséges, hogy itt a' fejtegetés egy kissé tágasabb legyen. 



A' végetlen lény teremtő, a' véges létüek pedig teremtmények le- 

 vén, világos, hogy a' teremtményben semmi sem lehet , minek végső oka 

 a' teremtőben nem volna. Némileg tehát mondhatni: hogy a' teremtmény 

 olly tükür , mellyben a' teremtő magát visszatükrüzteti. Minél fogva az 

 öntudatos ember is tükür, mellyben és melly által a' mind önmagát mind 

 a' világot tudó és meghatározó istenség megnyilatkozik. Mire ismét mond- 

 hatni : hogy az ember eredetileg egységben van az istennel, mint üntuda- 

 tos teremtmény az öntudatos teremtővel. 



