68 II. PHIT,0S0PHIAI-0SZTÁL,Y1 ÉRTEKEZESEK. 



Továbbá mivel az illy állapotú ember a' nélkül , hogy észre ven- 

 né , a' maga egész életét viszi át a' természetbe , 's a' minek igy életet 

 kölcsönöz, azt önmagánál is magasabb valaminek képzeli, azért van: 

 hogy mindenben, mit a természet előállít, azután meg abban is, mit a' 

 mestersé«- alkot, sőt azon szer miatt, mcllyet készíthetésökre a' föld 

 mindenkor bőven nyiijt, végre magában a földben is valami istenit sejt. 

 Ide járul még azon titok , melly reá nézve úgy az isten mint a termé- 

 szet fölött lebeg. E' közös sajátság miatt történik azután , hogy a' két 

 egymástól olly igen különb tárgy nagyon könnyen fölcseréltetik. 



Ezekből megismerhetni már most a fetischismus' ízeit is. Istenel- 

 tetnek általa a) a rideg 's elszigetelten fölkapott természeti dolgok. Pél- 

 dául Szibériában egy ágról fityegő fadarab; a' sufisták' egyik felekezeténél 

 minden külön vett 's akárhol előakadt tárgy; afiikaiak- és amerikaiak- 

 nál erdők, források, folyók, tenger, hegj'ek, kövek, állatok, vagy 

 azoknak lészei. b) Isteneltetnek a' mesterség' müvei , minők Afrika' haj- 

 dani lakosinál a' nyilak, karók 's több helyen, kivált Syria- és Phry- 

 giában a' bálványok. Végre c) isteneltetik a' föld. Illy szokást lelünk a' 

 régi görögök- és germánoknál. 



Ezek után itélve a' fetischismusban érzelemtől táplált képzelet ural- 

 kodik , és egyideig maga alá hódítja a' gondolatot is , de azt még sem 

 képes teljesen elnyomni. Képzelet küzd tehát itt a' gondolattal. Amaz 

 alanyilag változó érzelmektől izgatva mindenkép oda engedi magát a' 

 tárgyak' hatalmának, 's bennök véli rejtezőnek a' gondolat' tartalmát is; 

 de ez a' gondolat' egyetemisége miatt egy külön tárgyban sem levén kizá- 

 rólag föltalálható , mindaddig sürgetendi tárgyváltoztatásra a' csak rész- 

 nyire csillapított ösztönt, míg a' földnek, mint egésznek , képzeletében 

 némi megnyugvást nem talál. 



Azonban e' megnyugvás is csak ideiglenes, mert viszonyos támasz- 

 pontra nehézkedik. A' gondolás ugyan is, ha egyszer megindult, viszo- 

 nyos támaszpontnál nem vesztegelhet, hanem arról az azt föltételező 

 magasabb fokokig tartozik fölemelkedni. így van az a' jelen körben is. 

 Eleinte megállapodik a' földnek, mint egésznek, fogalmánál; de viszo- 

 nyosságáról bizonyossá lesz, mihelyt látja, hogy a' föld is a' reá mindun- 

 talan ható 's nem kevesebb figyelmet gerjesztő égi testektől függ. Az 



