. AZ ISTEN ÉS VILÁG KÖZÖTTI VTSZONYRÓIí. 77 



got magában foglal, ő minden lehet, és van is, mint minden. Benne te- 

 hetséget a' munkálástól , lehetséget a' valóságtól el nem lehet külünüzni. 



Minden más előtt kettőt kell még itt szemügyre fogni: az anya- 

 got és alakot. Az anyag magában véve alak és határolhat nélküli , ő sem 

 nem test, sem nem sajátság; ellenben az, a' mi határozó, alaknak ne- 

 veztetik. Mind e' mellett az anyag azonegy az örök alakkal; ez az alak 

 pedig azonegy a' mindenséget éltető, 's mint ok minden külön lényt 's 

 véges viszonyokat szülő világlélekkel; mert, a' fölebb mondottak sze- 

 rint, a' tökéletes lehetség sem meg nem előzi a' valódi léteit, sem utá- 

 na fen nem állhat. De viszontag az ős alakot sem lehet elválasztani az 

 anyagtól; mert a' létei fölteszi a' leteli lehetséget. Miből világos, hogy 

 az ősanyag és ősalak, mint egymást kölcsönösen föltételezők, egy egy- 

 ségbe olvadnak össze. Mihez képest lén3'egöket tekintve azonegyek. Mi- 

 vel pedig a' világban minden anyag- és alakból áll, a' világ egy minden- 

 kép élő lény, végetlen állat. 



A' mindenben munkáló ok egyetemes észnek neveztetik. képe- 

 zi és alakítja belülről az anyagot. Ész három jellemű van 1) isteni, melly 

 minden; 2) világegyetemi, melly mindent előállít; 3) a' véges dolgok- 

 bani, mellyben minden előállítatik. 



A' világ tökéletes, mert az anyag külön részeiben minden alak 

 valóságra jut. Isten' végetlenségét a' világban mindenüttisége bélyegzi. 

 O nincs a' világ fölött, sem azon kíviíl, valamint a' lényeg sincs a' lé- 

 nyen kívül. A' mindenség egy, végetlen, mozdulatlan. Csak egy álta- 

 lányos lehetség, csak egy valóság van. 



A' sokaság csupa tünemény 's alakja azon egynek , melly örök és 

 változatlan. Az érzéki dolgok koránsem azok, mik lényegökre nézve 

 lehetnének, hanem a' mik a' körülményekhez képest lehettek. De azért 

 épen nem semmik , hanem árnyékai az egyetemes egynek , melly az ér'' 

 zéki dolgokra nézve valóságos alapnak tekintethetik. 



Ezen itt kifejtetteknél fogva az egyetemes élet ismét két oldalt 

 tűntet föl, mellyeket, úgy látszik, időre nézve el lehet választani: az 

 egyetemes világlelket ti. mint alapító alapot, és a' természet' sokasá- 

 gát, mint alapított következményt, vagy alapzatot. A' természeti soka- 

 ságnak , ha mindjárt nem volna is egyéb árnyéknál, mielőtt, mint oUyan, 



10* 



