78 ír. PHTLOSOPHIAI - OSZTÁliYI ÉRTEKJEZÉSEK. 



lett, hatalmilag mar a' világlélckbeu kellett lennie. Mondja ugyan Brú- 

 nó, hogy a' tökéletes lehetség nem előzi meg a' valóságot: de ez az élet- 

 folyással , mellyel a' világegésznek tulajdonít , nem látszik mindenkép 

 megegyezhetőnek. Mert, ha megengednék is , hogy a' tökéletes lehetség 

 nem előzi meg a' valóságot, itt még is, hol az érzéki dolgok' miléte , 

 mint állítatott, a' körülményektől függ, méltán kérdezhetni: hogy mi 

 legyen magában véve az a' tökéletes alap, és miképen jő ki belőle a' 

 természet' sokasága ? Ha feleletxíl azt kapjuk : hogy azt az alap , mint 

 élő, teszi, és önmagából folyasztja: úgy okvetetlenül következik, hogy 

 annak már legalább hatalmilag az alapban kellett rejteznie. Ha pedig 

 ez áll, akkor nem az egy van a' mindenben, hanem inkább a' minden 

 van az egyben. Vagy más szavakkal : akkor nem isten van a' természet- 

 ben , hanem a' természet van az istenben. A' mi minthogy egy új foko- 

 zatnak, t. i. a' theocosmismusnak elve, a' cosmotheismusnak pedig 

 vég eredménye, világos hogy a' cosmotheismus' köre teljesen raeghalad- 

 tutott. 



B, Theocos mis mus. 



Theocosmismus' elve: az egy minden. Itt az egy azonősalap, 

 mellyből minden van. A' minden pedig a' valamennyi lételes dolgok* 

 összesége, melly amabból van mint alapzat. A' theocosmismus tehát olly 

 gondolásmód , melly szerint a' világ' lényei szükségképen , de benmara- 

 dólag folytak az istenből. 



Három kérdésre kell itt különösen ügyelni. 1) Mi az az ősalap, 

 mielőtt belőle a' minden folyt volna ? 2) Miféle módon történt ez a* ki- 

 folyás ? .3) Ha a' világ belőle folyt ki, hogyan lehet az még is benmara- 

 tló .' Fölvilágosítás' okáért szükséges e' kérdéseket egy kissé megilletni. 



Az ősalap itt maga az egyetemes lét, melly többé vagy keveseb- 

 bé kifejtett tartalmasságánál fogva különbféle módon alapítandja meg le- 

 hetségét a' belőle folyó véges létüekiiek is. Fő jelleme a' valódi egyete- 

 messég. Mi a' kifolyási módot illeti, ebben a' folytonosság' törvényére 

 akadunk. Különböztenek ugyan is bár mennyire egymástól az emanan- 

 tismusi rendszerek, abban valamennyien megegyeznek: l)hogy a' világ 

 az ősalapból nem egyszerre özöidött ki ; 2) hogy a' későbbi ömlemények 



