AZ ISTEN ÉS VILAg KÖZÖTTI VISZONYRÓL. 79 



mindig tökéletlenebbek az előbbieknél; 3) hogy az ömleményck ismét 

 az ősnliipba térendnek vissza. A" liarmadik kérdés a' még mindig meg- 

 tartott álláspontnál fogva látszik különösen érdekesnek. Álláspontunk- 

 nál fogva az isten és világ közötti viszony még mindig bcnmaradó. 

 De hogyan maradhat itt a' viszony benmaradásií Ha az ősegy olly os- 

 alap, mellyből a' világ kifoly, i'igy sem a' világ nincs az istenben, 

 sem az isten nincs a' világban, hanem mind a' kettő egymáson kivűi 

 létezik. 



Igaz, hogy az alap és alapzat, ha csupán külsőleg tekintetnek, 

 egymáson kivűl látszanak létezni; de, miképen azt a' fölebb mondottak 

 is kimutatják, az itt folytatott módszer' sajátsága épen abban áll, hogy 

 általa a' gondolatok' szövedéke nem kívülről hatalmaskodó 's önkénye- 

 sen ugráló reflexióval aggattatik össze, hanem a' dolog' belsőleg szüksé- 

 ges kifejlődése követtetik. Ki erre ügyelettel lesz, fcnakadás nélkiii 

 megismercndi: hogy itt az alap különbözik ugyan az alapzattól külső- 

 leg, de nem belsőleg; mert lényegök azonegy. A' fő különséget közöt- 

 tük az teszi, hogy az alap valódilag ben van az alapzatban, de az alap- 

 zat csak hatalmilag van az alapban. 



Világos már most ezekből, hogy jelennen fő nyomadék az ősa- 

 lapra esik, melly a' mint vagy egy, vagy kettő, vagy három, úgy a' 

 theocosmismus is A'agy 1) egy-, vagy 2) két-, vagy 3) három elvű. 



1) Egyelvű theocosmismus. Itt azon elv, mellyben ere- 

 detileg minden volt, 's mellyből mint ősalapból a' világ kifolyt, csak 

 egy. És ez maga az isten. O lényege mindennek, léte a' léteinek, 

 a' véges lét csak alak, mellyben amaz megvalósult, átömlik minden- 

 be *s még is változatlan. A' világ kivűle van mint folyomány, és való- 

 dilag még sincs kivűle; mert benne ő a' valódi lét. A' világ* részei 

 ridegen véve különböznek egymástól, de az egészre nézve még is 

 azonegyek. Különböznek, mert a' mennyiség mindenikben más; és 

 nem különböznek, mert mindnyájan azonegy lét' alakjai. Az ősegy 

 egyedüli okfő, mert belőle foly minden; egyedüli czél, mert min- 

 den az ő megvalósításaért van. Ő gondolja önmagát mint fogalmat, s 

 megismeri, hogy a' fogalomnak minden megfelel: ő tehát az egyetemes 



L 



