AZ ISTEN ÉS VILÁG KÖZÖTTI VISZONYRÓL. 83 



sri ön sajátságait; mert különben erők is volnának, nem is. Ha pedig 

 mindenik ünsajátságát teszi, kétségbe hozhatlanúl világos, hogy min- 

 denik ünállást követel. Az önállás önfentartás , az önfentaitás meg más- 

 sali küzdés nélkül nem gondolható. De ha ez így van, mikép lehetne 

 a' két elv a' nagy-egyben föloszlott 's önállás nélküli? Sót ez a' nagy- 

 cgy valüdilag nem is létezik mint önálló egység, hanem léteznek a' küz- 

 désben és küzdés által önmagokat fenlartó elvek. De mi lesz ezek után 

 a' tan? Bizonyára a' helyett, hogy öszszerüen bevégzett egység marad- 

 na, nem lesz más, mint elvont gondolat. És ez teszi kezdetpontját a' 



2. Kételvü theocosmismusnak, melly a' világ' kifolyás 

 általi lételét két elv' küzdéséből magyarázza. Az iménti fok' alapgondo- 

 lata az igazság volt, itt alapgondolat a' jóság. A' jó itt a' magát meg- 

 valósító igaz. Az igaz tartalmát, a' határozatok pedig ugyan annyi alak- 

 jait teszik a' jónak. Ennek azonban, hogy a' maga lényegét megvaló- 

 síthassa, az önmaga' hatalmával tett határozatok fölött uralkodnia kell, 

 a' mi küzdés, ez meg ellenállás nélkül nem történhetik. Innen a' két 

 dv' szüksége. A' jó' ellenfele a' rósz, következőleg azon elv, melly a' 

 jó' kifejlését tagadólagos állásával föltételezi , a' rósz' elve. A' jó' elve 

 világosság', a' roszé ellenben setétség' elvének is szokott neveztetni. A' 

 két elv ellenállási viszonyban van egymáshoz , melly a' jó elv' teljes 

 győzelmével fog kiegyenlítetni. Az érintett viszony' sajátsága megala- 

 pítja egyszersmind a' kételvűség fokczikkelyeinck sajátságait is. Az első 

 czikkely' képviselője a' 



a) Parsismus. Szerinte öröktől fogva kél elv volt: Ormuzd, a 

 jó , tökéletes 's tiszta világosság ; és Ahriman , ki eleinte hasonlólag jó 

 volt, de miután Ormuzd' világosságát megirigyelte, 's ez által tulajdon 

 világosságától megfosztatott, Ormuzd' ellenségévé vált. 



Mind a kettő az örök, de önállólag nem létező Zervane Akcrc- 

 ne , vagy is végetlen időtől lett. Első lett Ormuzd , ki Zervane Akere- 

 ne' tanácsa nélkiíl semmit sem tesz; de a' már alkotottakat egyedül 's 

 minden mástóli függés nélkül ő élteti. Ó maga a' tiszta világosság, ez 

 meg a létezők' állománya. Ő a' jó, szabad, vagy is olly szellem, melly 

 már a' természeti szükségen fölül emelkedett. Ö minden időben maga 

 az éltető gondolat. Az egész világ Ormuzd minden fokon és nemen ke- 



M. T. T. ÉVK. V. 2. 11 



