90 n. PHUiOSOPHIAI-OSZTÁliYI ÉRTEKEZÉSEK. 



lía tehát ezek után az isten, mint éltető, a' világban van, mint 

 eleven egészben, úgy az isten egy a' világgal; továbbá, ha a' világ, 

 mint alapzat, az istenben van, mint egyedüli alapban, úgy a' világ is 

 egy az istennel. Mivel pedig a' világon és istenen kivűl semmi sincs, 

 azért azon egység, melly itt köz eredményűi nyeretett, 's mellynek ki- 

 vitele a' pantheocosmismus' föladata leend, általányos egység. 



Az isten általányos egység. E' fogalom az emberi észben olly 

 annyira lényeges gondolat, hogy ahhoz a' gondolkodás belső szükséges- 

 ségtől izgatva kénytelen fülemelkedni. Innen ama' titokteljes vágy, melly 

 az általányos egység körüli vizsgálkodást, úgy kedvező mint nem ked- 

 vező viszonyok közt, szünet nélkül sarkalgatja. 



E' vizsgálkodás továbbá az általányos egységet vagy úgy fogja föl 

 1) mint általányos állományt, vagy 2) mint általányos életerőt, vagy 3) 

 mint általányos szellemet. Ezeken alapszik a' pantheocosmismus' három 

 foka. 



1) Állományi pantheocosmismus. A' cosmotheismus' fej- 

 tegetésekor, szinte mint a' theocosmisinusékor is látszott, hogy a' világ" 

 szünetlen változó 's más más tulajdonokkal ellátott, vagy is olly lények' 

 tárháza, mellyek azelőtt nem voltak, most vannak, majd ismét nem 

 lesznek. E' tapasztalat által szükségképen fölébresztettek bennünk a' lét- 

 és nem-létrőli gondolatok. Azután értésünkre esett, hogy az, mi létnek 

 gondoltatik, minden változás mellett ugyanaz marad, ellenben az alakok, 

 mellyekben föltűnik , egyre változnak. Innen a' lénj'eg- és tüncményrő- 

 li gondolatok. Végre megismertük, hogy a' tünemény olly valami, a' mi 

 más, még pedig azon rendű lény által tétetik, melly benne és általa, 

 mint önállőlag munkáló , megnyilatkozik. Innen az állomány- és eseték- 

 rőli gondolatok. 



Ezeknek következésében az általányos egységbe foglalt elemek , 

 úgymint a' véges és végetlen, háromféle viszonyban állanak egymáshoz, 

 mellyek ugyan annyi czikkelyét alapítják meg az állományi pantheocos- 

 mismusnak. a) Mellyben a' véges úgy áll a' vágetlenhez , mint nem-lét 

 a' léthez; /3) mellyben a' véges úgy áll a' végetlenhez, mint tünemény a' 

 lényeghez ; y) mellyben a' véges úgy áll a végetlenhez , mint esetek az 

 állományhoz. 



