94 II. PHILOSOPHIAI-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



2. Erőnyi pantheocosmismus. Itt az élőnek gondolt álta- 

 lány minden dolog' belső lehetségévc, vagy is olly életerővé magasítatik, 

 melly önmagát időbeni fejlődés által fokonként megvalósítja. Ezzel ő va- 

 lódi egységévé válandik lígy a' természeti , mint a' szellemi világnak. Ó 

 azon elv, melly a' természetet czélirányosan belülről munkálkodva élet- 

 müvezi, 's a' természeti nagy életmtíségben csak önmagát tünteni foi 

 nem ugyan szellemi , hanem plasticai törvényszerűséggel. Az így mu- 

 tatkozó munkálkodás szünet nélküli életmüvezés, a' természetegész pe- 

 dig ennek tökéletes művelménye. A' világ ezeknél fogva olly egész , 

 melly az általány' önmegvalósitását a' Jet' legalsóbb fokától kezdve a' tű- 

 dalom' legfelsőbb fokáig élőnkbe terjeszti. 



E' folyamat' czélja, hogy a' természet' fejlődési fokain keresztül 

 hatott általány önmagába térjen, 's mint eszményi 's alanyi elv a' tár- 

 gyiságot , vagy kül világot szemlélje. Ezen fokonkénti önegyedítés által 

 magába-térés' bevégeztével támad az ismeret, mellyben az általány önma- 

 gának nem különben mint a' világnak tudatára jut. Minél fogva a' ter- 

 mészet nem más, mint a' létben megtestesült értelmiség; valamint a*^ 

 szellem sem más , mint az önmagát megismerő természet. 



A' mi tehát a' természet a' létben, ugyanaz a* szellem a' tudalom- 

 ban. A' szellemi elv legfőbb foka az egj^etemes élet' kifejlődésének. És 

 épen ezen ok miatt a' szellem , noha legfőbb fok, lényegileg még sem 

 különbözik az alsóbb fokoktól. Lehet ugyan állítani, hogy a' szellemesí- 

 tés' elve, melly észszel bir, különb a' lelkesítés' elvétől, vagy is az ér- 

 zékileg érző- 's kívánótól, de mindazáltal munkálkodása közben szüksé- 

 ges viszonyban áll még is az általa szellemesítendő testi léthez. Miből 

 tétova nélkül kivehetni, hogy még e' fokon az egyedi szellem korán sem 

 szabadült föl a' testi korlátoktól annyira, hogy magánálló legyen. Vala- 

 mint az is nyilványossá lett, hogy az általányt őserőnek vevő pantheocos- 

 mismus nem képes a' mindent törvényes czéliránj^ossággal rendszerező szel- 

 lemet a' maga teljes szabadságában és igazságában megérteni. 



Azon észtani rendszerek, mellyekben az isten és világ közötti vi- 

 szony az erőnyi pantheocosmus' alapnézete szerint magyaráztatik, nem 

 annyira fok- mint alakszerűJeg különböznek egymástól, és nálunk sokkal 

 ismertebbeknek látszanak, hogy sem őket elősorozni szükséges volna. 



