118 II. Plltl.üSOPlIIAI-OáZTÁlAl ÉRTEKKZÉ.SIÍK. 



pliálás' feladata, inclly ennél fogva minden, szellemi önállóságra megért 

 embernek Icgegyi'tcmibb 's legfőbb tárg\ a. Czélja e' szándék' kivitelében 

 áll, tudniillik munkásságunknak ezen eredeti törvénycinkkel és czél- 

 jainkkai \a\ó tettleges összeegyeztetésében, szabadj okokon alapuló ön- 

 elliatúrzás által ; mert csak így élhetünk 's munkálhatunk természetünk- 

 kel összeegyez őleg, csak így létesíthetjük törvénycsen rendeltetésünket. 



A' magyar philosophálónak ennek következtében mindenek előtt 

 a' scepsis' örvényétől kell óvakodni; mert ez szándékát mindjárt kez- 

 detben lehetetlenné tenné. Ha általában nincs igazság, hogy jusson szi- 

 lárd meggyőződéshez ? Ez azonban magában ellenmondás; mert minél el- 

 határozottabban tagadjuk az igazság' lehetségét, annál kétségtelenebb, 

 min elvünk szerint, vitatásunk' hcl} telensége. Ua általában semmi sem 

 igaz, úgy bizonyosan állításunk sem az. De gyakorlatilag is lehetetlen, 

 hogy az ember a' scepsis mellett megállapodjék ; mert munkálnunk kell, 

 akarunk vagy nem, 's ennél fogva így vagy amúgy meg kell győződve len- 

 nünk ; mert ismeret által meg nem előzött, semmiféle meggyőződéstől 

 nem határozott cselekedet az emberi természettel ellenkezik. A' philoso- 

 pháló tehát a' kétkedést csak némi mérsékkcl, mint ovoszert használhat- 

 ja, hogy meggyőződéseit elégséges okok nélkül, hirtelenkedve 's kön\- 

 uyenhivőleg meg ne határozza. 



'S mivel a' philosophia' czélzata, mint láttuk, gyakorlati; óva- 

 kodni fog a' magyar philosophálő továbbá, nehogy a' philosophiát me- 

 rő elméleti tudománynyá alacsonítsa le, mint ezt az lijabb német 

 szemlélődési philosophia tette. A' philosophia lényegesen élctbölcseség , 

 s mihelyt nem az^ téveszti czélját. 



Mik továbbá a' philosophia' kútfői? Hogy szellemi életünk' 

 törvényeit *s czéljait megismerhessük , mindenek előtt minmagunkat kell 

 észlelnünk, szellemünk' gondolkodási, érzeménji 's akarati tünemé- 

 nyeit; mert a' mit nem veszünk észre , arról nem gondolkodhatunk, azt 

 tehát teljességgel nem is üsmerhetjük meg. Ez fő pont, mcilyet mindig 

 .szem előtt kell tartanunk. A' magyar philosophia, mint látszik, a' hc- 

 gelismus' rationalisticai tulságaival szemközt fog kifejlődni : szükség te- 

 hát, hogy azon régi tételt: nihil esi in intellectn , qtiod non' antea fűit 

 in sensu, százszor ismételjük, természetesen Leibnitz' kiegészítésével: 



