a' magyar PHILOSOPHIA* AT-APErA'BI ÉS JEf.LEME. Ilii 



excepto ipso intellectu; mert a' gondolkodás, érzés és akarat' törvényei 

 eredetiek. Az minden kétségen kivüli tapasztalás, melly az egész német 

 szemlélődő pliilosopliia' dialecticai szemfényvesztéseit ellenmond liatlanúi 

 puszta eszmén3'i formasággá változtatja át: hogy a' siketen vagy vakon 

 szülöttek hangokról és színekről soha és senimiképen a* legkisebb kép- 

 zeletet sem nyerhetik , tehát még kevésbbé a' zenéről vagy festészetről ; 

 ők c' tekintetben általában tudatlanok , 's tudatlanságok orvosolhatatlan. 

 .\' tárgy' észrevevése tehát philosophálásunk' menetében az első perczcnet 

 (niomcntum) , a' felette való gondolkodás, a' reflexió vagy szemlélődés, 

 a' második. Szellemünk szintúgy fogékonyság, mint önmunkás- 

 ság; 's ezen elemek' egyike, magában, különszakadva a' másiktól, nem 

 adhat valóságos (reális) ismeretet, hanem csak mindkét elem együttvé- 

 ve ; mert az ismeret előre felteszi a' tárgy' észrevevését , mcilyet meg 

 akarunk ismerni, és az alanj't, munkásságával, melly azt megismeri. 

 Az empirismus rationalismus nélkül tehát nélkülűzi a' megismerő alanyi , 

 a' rationalismus empirismus nélkül a' megismerendő tárgyat: 's így mind- 

 egyik különválva, magára, semmit sem ismer meg 's nihilisnnisba sülyed. 

 Ezen tagadhatatlan igazság vezérfonalon), mellyct minden mód- 's rend- 

 szereken keresztül szövök, 's helyességét minden oldalról kétségtelenné 

 tenni igyekezem. A' magyar philosophia' módszere tehát egyedül a' I e- 

 lektani lehet, melly ismeretünk' mindkét elemét egyesíti , a' tárgy- 

 gyal eszünk' törvényeit, a' tartalommal a' formát. 'S ez a' 

 philosophálók' többségének módszere is, melly által tehát philosophiánk 

 a' világphilosophia' fő irányzatá\'al üsszeegyezésre jut. 



Hogy azonban a' magyar philosophia az egyoldalúságot kikerül- 

 je, nem elég hogy csupán az empirismus és rationalismus' félszegségeitől 

 óvakodjék; neki összes tehetségeink' harmóniai munkás- 

 ságán kell alap ülni; mert csak így magyarázhatja meg az egész em- 

 bert, önmagával egyezőleg, teljesen és igazán. 



Az ember' lénye tudniillik harmóniai egység, mellynek munkás- 

 ságában mindig valamennyi tehetségei vesznek részt, ez vagy amaz, a' 

 tárgy' különbsége szerint , főleg 's közvetlenül , a' többi mellékesen és 

 közvetve ; de mindig közelebbről vagy távolabbról mindnyájan összesen. 

 Törvényes munkássághoz tehát nem csak valamelly tehetség' munkássága- 



