12U II. PHILOSOPíIIAI-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. -^ 



iiak üsszeegyezése ön törvényeivel és czéljaival szükséges , hanem <i töb- 

 Inekével is, máskép tehetségeink munkásságokban egymást zavarnák s 

 harmóniai egész lehetetlenné válnék. Ha p. o, szemlélődésünk' eredmé- 

 nyét a' tapasztalás meghazudtolná; vagy ha elméleti állításaink az erkölcs' 

 parancsaival, vagy a' vallás' eredeti eszméivel összeütköznének: akkor 

 azokat törvényeseknek 's igazaknak nem tarthatnék. Ezen igazság azért 

 leletté fontos, mivel alanyi criteriuma az igazságnak, 's egyet- 

 len , mellyel bírunk. Tárgyilagos nincs. 



Képzeleteink tudniillik neni birnak teremtő erővel, sem a' tár- 

 g> ak magok ; a' mellett min tehetségeinkből ki nem léphetünk, hogy azok- 

 nak üsszeegyezését a' tárgyakkal (mi tárgyilagos igazság) valami más is- 

 nicretmőd által megítélhessük. Ezen körülmények közt tehát alanyi jirő- 

 bára szorulunk : szemlélődésünk' eredményét egy felül az észrevevéssel , 

 másfelül értelmünk' logicai törvényeivel hasonlítjuk össze , s ha mind- 

 ketlóvel üsszeegyezik, ismerettehetségünk' törvényeivel öszhangzásban 

 van. De ez nem elég; a' próba' teljessége megkívánja, hogy eredményünk 

 többi tehetségeink' törvényeivel és czéljaival is üsszeegyezzék : a' szép- 

 nek, jónak, 's a' vallás' tehetségeível. Ha ezen ellenőrködő próbát is 

 kiállja, akkor eredményünket törvényszerűnek, igaznak tarthatjuk. 



Eredeti törvényeink tudniillik magokban igazak és csalhatatlanok. 

 Csalódás csak ott lehetséges, hol szabad önkényünk befoly, tehát semmi- 

 képen nem eredeti hajlamainkban, miket a' természettől nyertünk. Min- 

 den lény akkor él 's munkálódik úgy mint rendeltetése kívánja, akkor 

 magában igaz és jó, ha munkássága természetének törvényeível összeegye- 

 zik , mert a' mi törvényszerű, az czélszerű is. Ezen törvény- 's czélsze- 

 rüségtől a' természet' lényei el sem is térhetnek, mert a' szükségesség' 

 törvényéhez vannak kötve; az embernek, mint szabad öntudatos lény- 

 nek, ellenben ezen törvény- 's czélszerüséget esze 's akaratja' önálló 's 

 uralkodó hatalma által cl kell nyerni, hogy gondolkodva 's cselekedve, 

 belsejével összeegyezőleg, rendeltetését valósíthassa , önmagával, az em- 

 beriséggel , természettel és istenével békében, tökéletesűlve s töké- 

 letesítve, boldogulva s boldogítva, megelégedetten 's hasznosan élhessen, 

 's nyugalommal és üdvözülve halhasson. Ez fő czélja az igazi philoso- 

 phiának, erre kell czélszerű lítmutatást adnia, hogy valódi élet bölcseseg- 

 gé váljék. 



